mogi 29 ron a chi 
sreo ev zle SII <. “= 
: A lj IME A 
, ki ja 
Lov na vukove. 
: | (Čovjek dovabio vukove. — Lovci iz Fužine i Liča). 
Napisao 
[jes 
Niti čuh, niti čitah, da se igda lov na vukove lovio udešajem 
.čovječjega grla; ipak doživih sam tu zgodu. Bilo nas dosta lovaca, 
valjanih dakle svjedoka. 
Prijatelji me nagnali, neka to objalodanimo, a mi nakanismo 
tome se u što kraće odazvati. Tako evo počimljemo o vuku, tom 
našem zabavnikom; samo liepo molimo čitatelja, da mu ne do- 
grdi; strpljen, spašen. 
Vajkada smatrahu vuka zulumčarom ovčarnica i plašilom 
pastira. Već Ovid Meth. II. i Verg. Aen. IX. o tom zabiljezise. 
Ogavno ga jurve i stari nakitili. Nadjeli mu ovako: saevus, raptor, 
avidus, rapidus, rapax, rabidus, cruentus, sanguineus, insatiabilis, 
trux, ferus, dirus, vorax, insidiator. Zadovolji se vuče, i tim, 
valjda ne ćeš porumenjeti! 
| Zvier jaka, Zilava, uztrajna; u jednoj noći devet sela prodje. 
Prekoredna mu jačina, osobito u šiji; a divljak je i okrutnik: 
srećom, što je slabe petlje. Lukav je kano mače; uvieke se šulja, 
ogleda, za svakim krokom stane, te mrkim okom sve pomno 
razgledava. 
Kad je sit, povute se u samotne i posve guste lugove, od- 
kuda ne bi ni zmije za rep izvukao, i tu u dušak sanak boravi. 
Ali kad se unoca, tad mu prošet mio; na plien vreba, o 
grabežu snuje. Strah i drhat junačinu steže kano tata i svakoga 
zlotvora; neka listak padne, zabode papak u ledinu. Tumara po 
šumi, šerpa oko torova; libi se po obalah potočića i rieka, nijesu 
li štogod na piesak izbacili; jer od gladna trbuha neima gore 
1 
