Imenik 
morskih ljušturnjaka okoline Zadarske 
Dr. F. Danila i G. B. Sandri-a 
sa uvodom 
od 
S. Brusine. 
Poznato je, da je poslije uskrsnuća prirodnih znanosti, već 
pod kraj prošloga stoljeća bio Mletački zoolog Giuseppe Olivi 
prvi, koji je stao proučavati mekušce Jadranskoga mora po 
Linnć-ovu sustavu, pak je 1792. god objelodanio „Jadransku 
zoologiju“, podlogu i temelj malakologiji Jadranskoj. Za ovim se 
Olivi-evim primjerom povedoše i drugi Mletački prirodoslovi — 
dosta da spomenemo Chiereghini-a, Renier-a, Nardo-a — pak 
nam ostaviše dragocjenih bilježaka za malakologiju Jadranskoga 
mora. Sa smrću Nardo-vom, iliti s njegovom malakologijskom 
razpravicom „Note illustranti il sottosuolo di Venezia“ od godine 
1867. moZemo zavrsiti povorku Mletackih malakologa, koji se 
sjahu poglavito u prvoj polovini ovoga stoljeća. 
Ali druga polovina stoljeća vidje malo publikacije kojega 
Mlečanina, a ono što se na književnome polju učinilo, poteklo je 
od Dalmatinaca. Na sreću se izmedju učenika Renier-a, profesora 
Padovskog sveučilišta, našao učenik medicine Dalmatinac, koji se 
svršivši nauke vratio u domovinu, pak je vremena nasmogao da 
se posveti proučavanju faune domovine svoje, premda je uza to 
bio praktički lječnik. To bješe Hvaranin dr. Antun Viličić koji 
se u Dalmaciji bavio malakologijom i karcinologijom, i to u 
Zadru godine 1834., zatim u Pagu, u Herceg-Novom i po dru- 
gim mjestima. Ipak ne ostade iza Viličića ništa, što bi bilo po- 
bilježeno, a nikako ne mogu doznati, kuda se njegove zbirke 
