Zemlja zvijezda u svemiru. 
Napisao 
Ivan Celoria.*) 
Rado sebe pomišljam izgubljenim na ovoj našoj zemlji, bez 
knjiga, bez učitelja, bez zlatnih uznaja, što no ih je nagomilalo 
iskustvo i ljudsko istraživanje. Tomu ne treba velikoga napora. 
Valja samo da se mišlju prebacimo na hiljadu godina prije naše 
ere, u vrijeme Homerovo ili pak daleko tamo u prostoru, medju 
barbare, koji no jošte nastavaju prostrane predjele Afrike, Azije, 
Amerike i Oceanije. 
Pa i sve da sam skroz neznalica, osjećam da se ne bih 
mogao oteti živim dojmovima neba i zemlje, dana i noći, svjet- 
losti i tame. Takvi osjećaji nijesu nimalo precizni ni potpuni, 
da oni su odveć opsežni, a da bi se dali obuhvatiti jednom re- 
čenicom, odveć jedinstveni a da bih ih mišlju mogao dijeliti, ali 
oni ti polresuju, uzburkavaju i privlačuju dušu kao da bi imali 
kakvu tajnu da li otkriju, slični budući time ponoru, koji ne- 
odoljivo k sebi privlači onoga, koji unj gleda. 
Nebo i zemlja rek bi da se doliču; kad ih molriš ne znaš 
gdje se jedno svršava a drugo počinje, toliko im se plavelilo na 
obzorju miješa; dan se i noć, svjetlost i tama neprekidno izmje- 
njuju ; sunce, mjesec i zvijezde čini se da su megju se podijelili 
*) Učeni i duhoviti pristav Milanske zvjezdarne dr. Ivan Celoria na ured- 
nikovu je molbu dozvolio prijevod veleznamenitoga njegova predavanja: „La 
terra astro dell'universo“. Držimo, da ćemo osobito ugoditi onim članovima, 
koji žele da u ,Glasnik“ dodju i popularno-znanstvene radnje. Bolje je pak 
prijevod izvrsne radnje, kako je ova, nego loša kompilacija, koju njeki vole, 
jer si utvaraju da su onda to napisali oni. Za prijevod se pak imamo zahva- 
liti vrijednomu slušatelju prava na hrvatskom sveučilištu Ginu Grisogonu 
Uredništvo. 
