154 
što i svako drugo ali ne kubično, ne poput poliedra omegjašeno 
ravnim plohama i uglovima, već radije konveksnom krivom po- 
vršinom i zemlja da je okruglo tijelo, okruženo odasvuda nebom. 
Ova se misao počinje baviti najprvo u duhu od njekoliko 
samotnih mislilaca, a mislioci grade šljedbe, a u šljedbi zemlja 
se od okrugle ploče pretvara u sferičnu ne po kakvom strogom 
dokazu, nego stoga što se misli da je kruglja najsavršeniji oblik 
i po tome za nju jedini prikladan; predaje se i nauke šljedbe 
rasprostranjuju ; naraštaji se poučavaju i pripovijedaju dalje, da 
je zemlja kruglja, a i ne budući uza to svijesni onoga, što go- 
vore, j ne osjećajući svega onoga umnoga rada, koji je doveo do 
one tvrdnje, koju oni opetuju. 
Budući da je vrlo zamršeno, kako su se ragjale i raspro- 
stranjivale davne fizične spekulacije, težko je crtati način kako 
se porodila misao o zemaljskoj okruglosti, koju se mi učimo u 
osnovnim školama možda odviše na lako. To se svakako da 
tvrditi, da je ova zamisao jedna od vrhovnih a i ne težih teko- 
vina ljudskoga duha, i da je nastala od ponajsmjelije borbe, koju 
je ljudski duh slavodobitno izvojavao protiv tvrdnje osjećala. 
Ovoj je zamisli možda prokrčio put Anaksimandar nješto 40 go- 
dina prvo Pitagore, ali nju samu duguje znanost geniju Pitago- 
raca. Jer ova se zamisao provlači u Italiju i megju Pitagorcima 
već od prvoga početka njihove Sljedbe; ne samo jer u Eleji is- 
povijeda Parmenid, rodjen oko 520 g. pr. I, koji je s toga mla- 
dji, ali ipak suvremenik Pitagorin; nego je još zasluga italskih 
šljedaba, da se je o toj nauci uvijek sačuvala živa tradicija pošto 
ju jednom prihvatiše. U pravoj Grčkoj Anaksagora nije za nju 
znao ni nakon čitava stoljeća, Sokrat je o njoj sumnjao, a sam 
ju je Platon primao istom u naprednom tečaju svojih razmišlja- 
nja o ustroju svemira. 
Dozvoli li se da je zemlja okrugla iliti sferična, dopusti li 
se da je nebo na veliku daljinu sa svake strane opkoljuje, onda 
samo sobom nastaje teško pitanje, koje je stoljeća i stoljeća bilo 
nerazrješivim čvorom, a o kojih se uzalud obijao naraštaj za na- 
raštajem. U što se zemlja naslanja, što je u prostoru podržava ? 
Ali skoro je nagon o istini uvjerio ljude, da nije ozbiljno poput 
Taleta pomišljati, da bi zemlja plivala na vodi, ili polag Anak- 
simena, Anaksagore, i Demokrita da bi je uzdržavao otpor zraka 
pa još da je manje ozbiljno prigrliti druge hipoteze, koje su više 
