156 
netaknuta predavajući; meni se na suprotiv ne čini čudnovato. 
Kritika je regja nego što se cijeni; u našega je roda umna tro- 
most veća nego što se drži. Svako je doba, svaki je naraštaj 
primio bez kritike bilo od pregjašnjih koljena, bilo od kojeg um- 
nijega suvremenika njeke formule, njeke osječite tvrdnje; njih 
je kasnije mehanički i nesvjesno ponavljalo, a bilo samo prividno 
ubijegjeno. Ta mi sami, koji no ipak živemo u vijeku zvanom 
ne bez razloga kritičnim, imamo svojih gotovih fraza, fraza na 
kalup što ih svaki dan slušamo i čitamo, fraze koje tvrde više 
nego što se može dokazali, a o kojima se samo gdjekoji samolni 
i bez šljedbenika mislilac usugjuje sumnjali, ipak će se njima 
čudili kritika budućih vremena. Take su fraze, da kažem jednu 
a ne izašavši iz fizičnog polja, tvrdnja da su svjetlost, toplina, 
magnetičnost i električnost različiti oblici, kojima se ukazuje isli 
jedan materijalni agent (pokretač). Nije nepoštivanje, reče li i 
pomisli li se da ljudi kroz mnogo vijekova nijesu znali ni kako ni 
za što zemlja lebdi u prostoru. Izmegju svijuh, koji su najprvo 
pokušali da prouče ovu tajnu, za cijelo je Platon najsretniji, i 
ako je promašio. Zemlja, reče on, ne pada, jer je u središtu 
neba, a tu budući u onoj točki, prema kojoj je sve potpuno si- 
metrično, nema razloga, da pada radije na jednu stranu nego 
što na drugu. Sve to nije istinito, ali je vjerovatno smišljeno, a 
ja mnijem da je to poglaviti uzrok, s kojeg je geocentrički sistem 
koji gradi zemlju središtem svemira, bio u staro doba primljen 
gotovo jednodušno. | 
Nije ni tada ponestajalo nesložnih i lakmačkih hipoleza. Za 
Aristotelovih vremena bijahu poznate ideje Pitagoraca, po ko- 
jima su se zemlja i sunce gibali oko njeke centralne vatre ; znalo 
se takogjer za Heraklitove ideje, po kojima da se zemlja okreće 
oko svoje osovine ; i Aristotel je poznavao i jedne i druge. Kas- 
nije, astronomi glasovite Aleksandrinske Skole poznase pol- 
puno hipotezu Aristarhovu, toliko sličnu Kopernikovoj, (ali kako 
što bijaše i Aristotel odbio teorije Pitagoraca i Heraklita) i Apo- 
lonije i Hiparh i Ptolomej odbiše Aristarhovu misao, pak svojim 
ugledom posvetise geocentričku teoriju, koja ih je iz poznatih hi- 
storijskih razloga nadživjela preko 15 vijekova. 
Svemu je tome uzrok, što se u ono doba nije moglo poj- 
mili, kako bi tijelo u obće moglo lebdjeti u kojoj točki prostora, 
lo se poimalo, ili da bolje rečem to se primalo samo za ono 
