159 
recimo, zemlja mogla za čas ustaviti, to bi ona i mi s njome 
pali na sunce, privlačeni njegovom masom, koja svojom ogrom- 
nosti upravlja svakom drugom masom našega sistema. 
Što se tu reklo o zemlji, to vrijedi i za ostale planete. Svi 
oni lebde stojeći u prostoru, jer se sve giblju kolutajući poput 
ogromnih, kosmičkih projektila, kojih mase teže na milijune to- 
nelata, a kojih se brzine mjere na kim. za svaku sekundu. 
I samo sunce lebdi, jer se giblje oko točke, koja je teži- 
štem svih masa planetarnoga sistema, a ovo je težište vrlo blizu 
središtu njegova lika, jer njegova masa na daleko nadmašuje sve 
druge mase skupa. 
U sunčanom sistemu sve lebdi stojeći u prostoru jer se sve 
giblje; ali ni to još nije sve. I same zvijezde lebde u svemirskom 
prostoru, i one su sve nova sunca i središta drugih sistema, slič- 
nih sistemu sunčanom. 
Anaksagorina kamenita nebesa sada se obaraju, obaraju se 
Eudoksove materijalne sfere, a ne preostaje od njih ni ruševina. 
Nebo je samo gola prikaza, svemirski prostor ne trpi svodova, 
koji bi ga zagragjivali. Zvijezde su tijelesa, koja na ogromne 
uzajamne dalečine lebde u kosmijskom prostoru; i samo sunce 
i sami planeti lebde u ograničenu, ali ipak silno prostranu pre- 
djelu velikoga svemira; a u ovome kosmosu, kojemu čovjek ne 
može udariti granica, sve je nemirno, sve se giblje. 
Reklo se i napisalo, da je astronomija najsmjelija znanost. 
Ona je zbilja presmiona, a svrh svega ona je učiteljica smiono- 
sti, smionosti krepke, koja se popinje na najviše vrhove, koja ne 
boluje od vrtoglavice, koja gradi i stvara, a ne obara pripuštajuć 
ovu brigu samo živoj istini. 
U svako vrijeme, od Anaksagore do Galileja, astronomi tr- 
pješe i radiše da čovjeku poklone najveći dar, svijest i emanci- 
paciju rogjena njihova mišljenja, ali u astronomiji emancipacija 
mišljenja nikad ne postane, kao što zna koji put biti u moralnih 
i socijalnih znanosti, anarhijom mišljenja. 
Astronomi predobro znadu da je na svakome mjestu sve- 
 mirskom sloboda, ali sloboda, ravnana i podržavana nepromjen- 
ljivim zakonima koji su izvedeni od činjenica; na njima oni 
onde grade svoje argumentacije. Astronomu je zrno praška, koje 
je zalutalo u atmosferu, ili u prostor, pritežljivom masom upravo 
kao što je i mjesec, zemlja, sunce i zvijezde. Sve su mase jed- 
