167 
padaju kolebajući se izmegju srednje njeke vrednote, a am pli- 
tuda ove njihove oscilacije toliko je malena, da s nje ništa ne 
prijeti, ni opstanku sunčanog sistema ni zemlje. Sunčani pak si- 
stem ne ima u sebi ni jedne zatorne klice, a i ako mu u inde- 
finitnu nizu vremena bude postradati, to će se dogadjati samo 
od spoljašnjega kojega uzroka, koji se znanstveno ne da nikako 
predvigjeti. 
+ i: 
Do ovako divnih zamisli o zemlji, o sunčanom sustavu i o 
svemiru došli su ljudi složnim radom promatranja i slobodnog 
mišljenja, ovom smjelom silom, koja se obraća k nebu i prostor 
naseljuje svjetovima, ili se nagne nad sitnozor i nalazi čitav 
svijet u svakome infuzoriju. U ovim je zamislima jedna od ono 
malo realnih prednosti, što ih moderno mišljenje ima pred starim. 
Mi smo u umjetnosti pokušali novih oblika, ali ja ne znam 
da li su oni sasvim potamnili davne oblike. Metafizičke miste- 
rije o Bogu, o duši, o njezinoj neumrlosti, o njezinom snošaju 
s tijelom, barem dan danas, upravo su toliko neproniknute i ne- 
promicave modernim ispitivaocima, koliko su bile i Leibnitzu i 
Spinozi i Abelardu i Aquinu i Sokratu i Platonu. Samo jedno 
spoznajemo bolje: svijet detalja i fakata; u jednoj su naši umovi 
zaista jači i bogatiji, u mehaničnim pojmovima u opće, u meha- 
ničnoj zamisli svemira i u pravome mjestu, koji možemo da od- 
redimo zemlji i čovjeku ovome u svemiru. Nije da svemir ne bi 
za nas imao jošte tajna; dapače on je tajnama sav prepunjen. 
Da i nije drugo, uvijek nam ostaje tajnim izvor njegov i cijelj, 
za kojom ide; ali nam je djelomice poznata njegova sadašnjost 
i način njegova postojanja, a o tome možemo tvrditi nješto, što 
nije tek mnijenje ili vjerovanje, već što ima dapače evidentnost 
i nesumnjivost dokazane istine. 
Nije a i nemože biti bez posljedica na čovječji život to 
potpuno poznavanje ovih stvari; nijedna nauka nije prikladnija 
da oplodi um, da proširi krug ideja, da nahrani i oživi fantaziju ; 
a meni se čini, da se u nas ne daje dostatna znamenovanja ni 
njoj, a osobito ni ispitnim metodima, koje dovode do nje. Mi 
davamo jošte odveć znamenovanja riječima gole apstrakcije, a 
premalo tačnomu dubokom i nepristranom motrenju fakata; s 
loga i jest sada talijanska misao anemična svojim izricanjem, ili 
