197 
Vjetrom dalje nošene mušice. koje — kako već rekosmo — 
jesu same ženke, proletavaju pašnjake i napadaju hrpimice na 
rogatu stoku, konje, ovce i svinje, na kojih ih put nanese. 
Golubačke muhe napadnu na sve dijelove tijela živolinj- 
skoga, no osobito na one dijelove, koje može životinja manje 
braniti i koji su slabije obrasli dlakom : n. pr. glava, vrat, nos, 
trbuh i spolni organi. Najradje si potraže mušice kožne nabore 
životinje i svaka od njih nastoji, ako ikako može, da se u ta- 
kom kožnom naboru čvrsto usiše. Ne trpe sve životinje jednako 
od napadaja Golubačke muhe ; najopasnija je dobroćudnomu bi- 
volu, kojega je koža slabo pokrita dlakom i koji se u opće ne 
kuša ni braniti od svoga mučitelja ; za njim strada najviše gotovo 
sasvim gola Englezka svinja; onda obično govedo, jerbo se i 
ono može slabo braniti od Golubačkih muha; najbolje se brani 
konj, što svojim lako gibivim kožnim mišičjem,a što svojim du- 
gim repom ili se pak valjanjem nastoji osloboditi od svojih mu- 
čitelja. 
Ubodi Golubačkih muha i čovjeku su opasni, ali se svrša- 
vaju — posto se na cijelom tijelu lako možemo braniti — rietko 
kada smrću; ipak ima slučajeva, kojih ispripovjedise vjerodo- 
stojni !) svjedoci (Schönbauer pripovijeda takodjer), da su Golu- 
bačke muhe ubile djecu od sise, koja bijahu na polju dulje vre- 
mena sama sebi prepuštena. 
U Tamiškom Banatu dogodilo se, da je jednu kratko odje- 
venu ženu bila tako na nogu izbola Golubačka muha, da je ona 
od ozleda umrla. Ima ljudih, kojima je jedan jedini ubod učinio 
na ozledjenom mjestu nateklinu, poput oraha veliku, a srbjela je 
neugodno i pratila ju je groznica. 
Posto su Golubačke muhe navalile na stado, kad pase, da 
svoju žedju za krvi utalože, uvuku se medju životinjsku dlaku 
do kože, i utrvši si jedna mušica put, podje ih za njom sve više 
i više, tako, da na jednom mjestu čine gomilu od 40—60 mu- 
1) Dr. Josip Antun Schönbauer piše u svojoj „Geschichte der schädlichen 
Kolumbatcer Mücken im Bannat; als ein Beytrag zur Naturgeschichte von Ungarn 
(Stampanoj u Alberta Antuna Patzowszkoga, Be@ 1795.) na strani 77. doslovce 
ovo: Ima dapače primjera, da su ove mušice ubile malu djecu; to biva osobito 
onda, kada matere podju na polje raditi, pak svoju naprščad polože tu i tamo 
po travi (kaki je već to običaj u tamošnjega seljactva), ili ako ju polože na 
nečemu da vise sa grane drveća, pak se onda odmaknu od njih“. 
Primjedba njemačkoga prevodioca. 
