0 pauku: Uloborus Walkenaeri (Latr.). 
napisao 
N. Damin. 
(Sa tab. IV.). 
O životu ovoga pauka veoma je malo poznato. Neki arahno- 
lozi tvrde, da je veoma riedak i da živi na grmlju!). Otto Her- 
man primjećuje: Iz života Uloborus-a poznato je samo, da ra- 
zapinje mrežu u kamenitim hrpama: ana drugom mjestu: ,Nelz 
verzogen, mangelhaft, mit vielen Rahmengewebe; in tiefster màs- 
sig feuchter Lage“. 
To je gotovo sve, sto se znade o Uloborus-ovu Zivotu. I ja 
sam ovu Zivotinjicu samo nekoliko puta s onizkog grma, udara- 
jući štapom, u suncobran slučajno ulovio i to Bakru u šumici 
pod kamenitim Šrebraćem duž ceste na sv. Kuzmu. Ali prošle 
godine bjeh iznenadjen, kadno ga nadjoh u dosta velikom broju 
na Kalvariji kod Bakra. Taj obronak okrenut je k jugo-zapadu, 
kamenit je, a izmedju stienja raste dosta ogusto Helichrisum an- 
gustifolium, Salvia officinalis, Paliurus australis, po koji grm 
Pistacia Terebinthus, Juniperus Osxcycedrus, Fraxinus ornus, 
Coronilla emeroides, Prunus Mahaleb, Rubus, Rosa itd., a ima 
po škrapama dosta ubave trave; ali ja ga ne nadjoh ni na jed- 
nom grmu. — Kad si na tom mjestu, udaraju ti u oči vapnene 
orušine, hrpe krupna, bielo-siva vapnenca suha, vruća i izpr- 
žena od žarkoga sunca. Izmedju toga kamenja nad škuljama uvje- 
žbano će oko opaziti razapelih tankih niti, a nas gdjekojoj ti 
se nešto bieli — prisegao bi: to je odebljala, loše zasukana pau- 
čina. I jest donekle; nu podloži oprezno ruku, naglo ju digni, i 
li imaš — životinju, dakle uz odebljalu nit bijaše i Uloborus. 
Ovim je odgovoreno arahnologu Herman-u, tomu izvrstnomu 
a} 
1) Magyarorszag pok-fauna, Budapest. 1877/79. 3 sv. 
