72 



2. Želatinske svile. 



Pni je postupak izumio A. Miliar (I8l»7.) te se osniva na 

 poznatom djelovanju svjetla na „kromželatinu" (dobivenu mje- 

 šanjem želatine sa kalijskim bikromatom), koje jo podlogom svjetlo- 

 tisku. Kromželatina se rasprede u tami a dobivene se niti izvr- 

 gavaju uplivu svjetla. Metoda je od teoretskog interesa, praktično 

 još ne izvedena. 



G. 1899. je prof. Hummel u Leedsu izumio drugi postupak. 

 Po njemu se isprede želatina bez ikakovih dodataka, dobivene 

 se niti suše, pa se onda koaguliraju formalinskim parama. Po 

 ovoj se metodi može odmah prirediti bojadisana nit dodavanjem 

 boje želatinoznom tijestu, dok sve druge metode davaju isprva 

 bijeli proizvod. Ovako dobivena svila imade lijep srebrnasti sjaj, 

 ali je slaba i lomljiva, pa će se taj postupak morati znatno po- 

 praviti, dok dođe do izvedenja u velikim množinama. 



Po dojakošnjem iskustva se već može suditi, da će ove 

 vrsti svile teško podnijeti konkurenciju sa Ghardonnetovom svilom 

 a po gotovu ne sa slijedećom vrsti. 



3. Celulozne svile. 



Ove se vrsti svile priređuju ne posredno iz celuloze, dakle 

 je posve eliminirana preopasna „nitroceluloza". 



Topila za celulozu u te svrhe jesu : 



1. gusta sumporna kisehna, 



2. bakreni oksid-amoniak. 



Spomenut ću samo Lanr/hans-ov pokus, koji ide za tim, 

 da se celuloza otopi u gustoj sumpornoj kiselini, sa metafosfornom 

 kiselinom do gusta bistra sirupa razredi, koji se rasprede i zgruša, 

 te prelazim na danas najvažniju metodu (dra. H. Paidy-a u M. 

 Gladbachu) po kojoj se celuloza topi u davno poznatom njenom 

 topilu „Schweizer ovom reagensW . Ta se metoda usavršava sada 

 u pokusnoj tvornici Oherbruch do Achena. 



Pamuk a osobito pamučni otpaci se očiste sodom ili lugom, 

 pa onda rastope u Guoksamu, koji se uvjek priređuje taloženjem 

 regeneriranog sulfata u obliku Gu (OH)^. Talog se pomno ispere 

 i rastopi u amoniakalnoj vodi, tako da rezultira I'-j''/^, otopina 



