90 



koliko opriječnih sa običnim mišljenjem — teško si možemo 

 predstaviti, kako pogibeljan bijaše put, kojim je srednji vijek 

 istinu tražio. Fanatizovana je i neuka masa nemilosrdno proga- 

 njala one, koji se usudišc otstupiti od obične staze vladaj ućeg 

 mišljenja i po crkvi odobrenih nauka. Crkva je pako strašni'U 

 bičem šibala po onima, koji ili ne hljcdoše ili ne uniješe misli 

 svoje stegnuti u kruti okvir priznatog vjerovanja. I tako pratišc 

 sredovječnog učenjaka na njegovom trnovitom putu ne samo po- 

 teškoće, koje su nama gotovo nestale, nego dapače i ozbiljne 

 pogibelji, o kojima mi niti ne snivamo. Da uzmemo samo ove 

 činjenice na um kod prosuđivanja sredovječne znanosti, blaže 

 ćemo suditi o njenoj nedostatnosti, o pogriješkam njezinim, koje 

 nam često tako golemo izgledu, da pravo u njih ni vjerovati ne 

 možemo; blaže ćemo prosuditi marljivi rad naših sredovječnih 

 prethodnika, koji nijesu samo znojem svojim nogo i krvlju^ u 

 trudnom polju kamen sa kamenom slijepili za temelj, na kojem 

 se je podigla ponosna i visoka zgrada naše znanosti. 



Nu napokon bijahu svladane sve zaprijeke; slavodobitno 

 napredovaše silnim koracima duh ljudski prema svojoj cijeli, kao 

 da se je uloženi trud i duševna snaga kroz sva stoljeća sakup- 

 ljala i uščuvala, da bade napredovanje sve snažnije i jače. Po- 

 žrtvovni rad starog i srednjeg vijeka podavaše novomu vijeku 

 silnu zalihu duševne snage, koja ga potpomagaše u napredovanju 

 na putu k istini. 



Ovo pako napredovanja ne bijaše više nestalno tapkanje 

 djetinje noge, nego sigurni korak muževne zrelosti. 



Sravnimo li način, kojim je stari i srednji vijek nastojao 

 oko problema: „Kakav U je oblik naše zemlje", sa postupkom 

 novog vijeka, to nalazimo silne razlike. — Stari i srednji vijek 

 istina ozbiljno su nastojali, kako da nađu istinu, al njihova is- 

 traživanja bijahu više nagađanja nego li sustavno napredovanje; 

 zatvoreni u uzanom okviru aksioma, koji ograđivahu ko kineski 

 zid područje istraživanja i koji poticahu iz izvora, koji bijaše 

 izvan dojma znanosti, učenjaci ovih vijekova nijesu kadri bili, 

 da znanstveni svoj rad ndese jedino prema onim zahtjevima, 

 koji izvirahu tih iz samog predmeta njihovog istraživanja. 



Ova sloboda znanstvenog rada stečevina je tek novog vijeka, 



1 tom niže konkretni primjeri. 



