105 



O površini oceana spominje: Aquae superficies exterior est 

 sphaerica, quod patot in scypho aqua repleto.^ 



Vincenti] dobro razlikuje razinu vode malenog opsega od 

 oceanske vodene mase, koja se svojom površinom prilagođuje 

 sferičnom obliku zemlje. Zato o vodi na drugom mjestu kaže: 

 Aqua dicitur, eo quod superficies eins equalis sit. 



Razina pako mora ostaje nepromijenjena u svom položaju, 

 makar mu dotječe toli obilna voda iz rijeka. Razlog je tomu 

 pojav toU čudan, da ga je vrijedno ovdje spomenuti : Quautoque 

 altius (mare) elevantur, tanto magis nubium obumbratione fri- 

 gescit et hymber fit. 



Po Aristotelu zemlja mu je „forma rotunda" a negibivo 

 središte svemira. 



Vincentij je sin svoje dobe i j)reko horizonta suvremene 

 znanosti, ograđen kojekakim presudama i zakonikom biblijskih 

 nazora nije ni on gledao, al njegov pogled izoštren proučavanjem 

 cjelokupne tadanje hterature, sizao je mnogo dalje nego li oko 

 njegovih suvjerenika. Za čudo je upravo, kako je ovaj oštri duh 

 — bez sopstvenog istraživanja prirodnih pojava, što mi sma- 

 tramo kao najpouzdaniji temelj spoznavanja prirode i njenih za- 

 kona — gotovo teoretički, uz svoj pisaći stol, okružen najboljim 

 plodovima prošlih vijekova, umio konstruirati sliku i zakone pri- 

 rodnih pojava; a priznati moramo, da je često pogodio istinu, 

 ko da ju je našao oštrim promatranjem same prirode. 



(Nastavili će se.) 



^ Osim Solina Piinija itd. osvrće se Vincentij i na Arape a spominje i 

 pisce, inače nepoznate, kao n. pr. na ovom mjestu Gund salinusa. 



