131 



do 1 m. široka. Razmjerno nizak (2 — 5 m.) ; a pođebeo struk, 

 pa poširoka glavica čine, da te na prvi pogled ti oblici podsje- 

 ćavaju na gljivu. Te zemljane gljive nijesu ovdje onako na gusto 

 pometane kao n. p. na Rittenu kod Lengmoosa (blizu Bozena), 

 a nijesu onako visoke. Ima ih toliko, da ih gotovo možeš na 

 prste prebrojati. 



Kako li postadoše ti čudni oblici tla? 



Evo u kratko šta je nauka do sada iznijela o postanku 

 zemljanih gljiva: glavni uzrok njihovome postanku jest pluvialna 

 erozija t. j. sapiranje kišom. Sipke zemljine čestice i takove, koje 

 su se trošenjem (Verwitterung) od kamena otkinule, sàpìrà kiša 

 i nosi niza strane. Čim je zemlja sipkija i pljusak veći, biti će i 

 sapiranje jače. Po tome zavisi sapiranje najviše od vrsti tla i o 

 oborini. U prokapljivome tlu neće snaga sapiranja biti tako jaka, 

 jer ovakovo tlo vodu upija. 



Drugačije je na tlu neprokapljivih vrsta. Tu će kiša sobom 

 nositi ne samo one čestice, koje su se trošenjem razmrvile, nego 

 će i samu krutu vrstu razjesti i sapirati. Ovake su neprokap- 

 Ijive vrste n. p. glina i ilovača. 



Nađe li se sada na obroncima koje uzvisine ovakova ne- 

 prokapljiva vrsta, a na njenoj se površini utisnulo pločasto ka- 

 menje još krućega sastava, to će kiša čestice neprokapljive vrste 

 okolo pločastoga kamena, a donekle i ispod njega, sve više sa- 

 pirati. No budući da pločasti kamen onaj dio neprokapljive vrste, 

 koji je pod njim, dobrim dijelom od sapiranja čuva, to će se od 

 njega po malo stvoriti kao stup, a pločasti će kamen na njemu 

 ostati kao kapa: stvorila se zemljana gljiva. 



Za postanak takvih oblika treba dakle neprokapljiva vrsta 

 tla, u koje je suvislost čestica doduše nešto slabija, ali ipak to- 

 lika, da se na obroncima pod svojim vlastitim, a i pod teretom 

 one kamene ploče može održati. 



Pored ovakvoga sastava tla traži se još, da u kraju zem- 

 ljanih gljiva ne bude oborina na sve mjesece u godini podjed- 

 nako razdijeljena, i da se javlja češće u obliku pljuska. Ako je 

 oborina podjednako razdijeljena, to će se kišom razmočene česti 

 jedva od jedne do druge kiše osušiti i vlaga će ih na okupu dr- 

 žati. Nema li pljuska, biti će mehanička snaga kiše, dakle i sa- 

 piranje slabije. Bude li pako obratno, to će se od jedne do druge 



