13 



široka brazda, koja nam služi kao dokaz za parni postanak ovog 

 lapa. Oba dijela se svršavaju zaokruženim vrhom. Postrani lapovi 

 se uvijek svršavaju s vrlo dugim, šiljatim zubom ; pipalo je kraće 

 od zuba, gusto dlakavo, s tupim viiiom. Isto nalazimo i kod roda 

 Lestes samo tu zarez u središnjem lapu ne ide tako duboko, a 

 oba dijela su zaokružena. I rod Agrion ima na isti način građen 

 labium, samo se dijelovi središnjeg lapa svršavaju šiljatim vrhom, 

 a zarez je skoro gotovo tako dubok kao što kod Calopteryx. 



Ako uzmemo sad u obzii- sve, što smo glede labija rekli, 

 lako možemo po njegovu obliku i postepenom i'azvoju zaključi- 

 vati na filogenetski razvoj Odoiiata. Filogenetski najstariji i najniži 

 oblici su bez sumnje Agi ionidac a medju ovima Cn!optcri/x,}er se 

 kod njega još najbolje opaža, da je središnji lap parnog postanka 

 i da su postrani postali sraštenjem male eksterne s pipahštem. 

 Daljnji stadij je Aijrion, kod kojeg brazda u sredini središnjeg 

 lapa nije tako duboka i L^st'S kod kojeg je ova brazda još 

 plića i kod kojeg se sraštenje postranih lapova tako jasno ne 

 opaža. 



Od ovog dolazimo do Lihellulida i to najprije roda Aeschna, 

 kojemu labium još u velike shči labiumu Agvioiiida. Brazda u 

 središnjem lapu se još jedva opaža, a i sraštenje postranih la- 

 pova biva sve nejasnije. Dijelovi su svi gotovo jednake vehčine, 

 dok su kod Agrionida središnji lapovi još dulji od postranih. 

 Od AcscÌDìd dolazimo do Gordulla, gdje je središnji lap još 

 dosta velik, doduše bez brazde, ali s nekim šavom u sredini. Mi 

 vidimo, da postrani lapovi postaju sve veći, dok se središnji sve 

 više umanjuju i tako dolazimo najzad do najviših i filogenetski 

 najmlađih oblika Lencorrhinia, Sympetrum i Libdhda, kod 

 kojih je središnji lap već posve malen bez šava i brazde, a po- 

 sti-ani su lapovi vrlo veliki, sraštenje se njihovo više ne opaža, 

 a i pipalo se posve izgubilo, što je doduše već i kod CorduUa 



Hypopharynx ili endolabium nalazi se izpod maksila kao 

 jednostavna, jezičasta, mesnata, dugim, tankim dlakama obrasla 

 tvorina, koja slobodno od donje usne strši te usnu šupljinu 

 odozdo pokriva. Služi kao organ okusa, jer ima tako nježnu, me- 

 kanu površinu i jer je bogato isprepletena živcima. Napokon go- 

 vori za to još i raznolikost hrane, koju polagano žvaču i sa 

 shnom kvase, koja ističe iz slinovnica ispod jezika. 



