21 



kod Libellula fulva, L. depressa, Aeschna rufescens, A. borcalis. 

 Kod nekih nalazimo na membranuli i dvije boje; tako je kod 

 Cordului aenea sa sirane 3Ìva, dok je ostali dio bijel, kod 

 Aeschìia < ìjriìiea je izimlra pepeljasta, inače bijela, kod A. mixta' 

 je go.ie biela, dole ci-nkasta, kod Aìtax formosus pako na bazi 

 bijola, a n gornjem dijeln tamno-siva. Jako je velika membra- 

 nula u i'odova Anax i Aeschyia a i u Cordulegaster, srednje 

 veličine je kod Cordiilia, Ep/theca, dok je vrlo mala nasuprot 

 kod Leucorrhhiia, Sympetrum. Libellida, Goniphus. 



Ako gledamo krilo Odonata pod mikroskopom, prvo je, što 

 nam u oči pada, da žilice nijesu glatke, već imadn bodljike i 

 župčiće. Osobito pnno i jakih zubaca nalazimo na kosti po či- 

 tavoj njezinoj dužini a to na prednjim bridovima ove četvero- 

 uglate žilice. Gušće su postavljeni ovi zupci na bazi, a rede 

 prama vrhu. I manje žilice imaju puno mahh bodljika, koje strše 

 natrag i koje su gušće ponamještene na vrhu i na stražnjem 

 rubu krila. Ove bodljike nijednoj vrsti ne manjkaju. 



Prijerezi većih žilica su četverouglati ili eliptički, prijerezi 

 manjih okrugli. Potonje su posve prazne, prve pak uz malo krvi 

 sadržavaju najviše dušnice, tracheae. Hagen tvrdi, da je žilje 

 dvostruko i da sve žilice osim rubnih pripadaja ladiju i da je 

 po tom krilo u glavnom iz jednog jedinog polja građeno. Dvije 

 posve konvergentne mreže žilja, od kojih jedna pripada gornjoj, 

 a druga donjoj plohi krila, priljube se točno jedna na drugu. 

 Da je žilje zbilja dvostruko može se kod Odonata, koji su netom 

 ostavili kožu nimfe, eksperimentalno dokazati, ako krilo među 

 prstima taremo, jer se onda rastavi na dvoje. 



Prijerez nam kroz čitavo krilo pokazuje, da krilo nije samo 

 jednostavna ploča; mi vidimo crtu višeputa prelomljenu, osobito 

 jasno na bazi, koja je uvjetovana nejednako visokom insercijom 

 trakova, kojima je krilo na bazi svojoj uz tijelo pripeto. Ova- 

 kovih trakova ima šest, a drugi i četvrti leže dublje od ostalih. 



postanku krila ima raznih mnijenja. Carus n. pi-. i Ger- 

 stäcker drže, da su krila vrećasti izdanci iz kože tijela. Fritz 

 Müller ih nazivlje postranim nastavcima tergita a Oken, Graber, 

 Gegenbaur i dr. napokon ih drže metamorfozii'anim škržnim tra- 

 heama. Weissmann misli, da se počeci krila stvaraju iz peritone- 

 alnog omota trachea i da istom sekundarno prouzročuju izdanke 

 kože. Po svoj prilici su krila isto vrijedna s trahealnim škrgama 



