34 



natrag u usta. Kohaut tvrdi, da Ođonata nemaju proventriculusa 

 (Kaumagen), što i Burmeister i Brauer potvrđuju a Dr. F. Riss: 

 Untersuchungen über die Gestalt des Kaumagens bei den Li- 

 bellen und deren Larven u Zoolog. Jahrb., Abtheil. f. Systematik 

 etc. Bd. IX. g. 189G. pag. 596 — 624. je dugotrajnim istraživanjem 

 došao do rezultata, da ga imaju i da su samo tvorine u njem, 

 razni naime zupci jako rudimentarni, dok su u larvalnom stadiju 

 dobro razviti. Najmanje su se promijenili kod najprimitivnijih 

 oblika, a najviše i malo ne sasvim iščezli su kod najviših, Gom- 

 phus, Aeschna, Cordulegaster. Libellula, Cordulia. 



Na Oesophagus se naslanja želudac na početku abdomena, 

 koji je puno širi od jednjaka, dug, cilindričan i eliptičan sa za- 

 vornom mišicom na kraju. Taschenberg tvrdi, da kukcima u opće 

 želudac manjka, jirem ovaj drugi dio probavila obavlja funkcije 

 želuca viših životinja t. j. hranu pretvara u hranivi sok hilus-a. 



Stražnji dio probavila, tanko crijevo manjka po Burmei- 

 steru Odonatima, a želudac se neposredno nastavlja na i-ectum, 

 koji na 10 kolutu abdomena ističe anusom, koji je poklopcima 

 zatvoren. 



Odonata primaju krutu hranu, koju komad po komad sa 

 svojim jakim čeljustima kidaju. Čeljusti prožvaču hranu tako dugo, 

 dok nebude za probavu dovoljno pripravljena, na to ju potiskuju 

 dalje u probavnu cijev, gdje onda nastupa probava, koja traje 

 po prilici sedam sati. Neprobavljene česti hrane se izluče. 



S probavom u uskom savezu stoje još i ekskretorni ustroji. 

 Prvi izlučuju tvai-i, koje ne igraju više nikakove uloge u tijelu 

 životinjskom. Među ove spadaju Malpigijeve cijevi, koje utječu 

 ispred rektuma i imaju zadaću izlučivati mokraću i druge nepro- 

 bavljene tvari. Broj im je 50 do 60 i vrlo su kratke i tanke. 



Sekretorni ustroji izlučuju tvari, koje još imaju neku funk- 

 ciju u tijelu obavljati, oni naime potpomažu probavu. Ovamo 

 ubrajamo žlijezde slinovnice. Parni su to ustroji, koji se sliju u 

 jedan veliki zajednički slinovod; grozdasti su, a pojedine mješi- 

 nice (acini) su dosta dugačke i uske, straga šire a broj njihov 

 dosta je velik, tako n. pr. kod Aeschna grandis 150, kod Lestes 

 sponsa 60. 



Osim toga nalazimo još razne žljezdaste stanice i žlijezde 

 po čitavoj hipodermi. 



