55 



Odonata su vrlo proždrljivi kukci ; ako ih razrežemo, uvijek 

 ćemo u njihovu probavila naći komadiće hitinoznog skeleta ku- 

 kaca ; komadiće krila, nogu, ticala, očiju, traheja u opće sve mo- 

 guće hitinozne česti kukaca. Tako su proždrljivi, da ne štede ni 

 vlastite rodbine, nego da jači uvijek navaljuju na slabije te ih, 

 ako mogu, i požderu. Tako pripovijeda Kuthy, da je jednom 

 vidio, gdje jedna Aeschna pratensis nosi na pola mrtvu Cordu- 

 lia flavomaculata, koji nije imala više ni snage, da se brani. 

 A da Aeschnae i Lihellulae navaljuju na manje i slabije Agrlo- 

 nidie, dosta je često moguće vidjeti. 



Interesantan slučaj, koji nam pokazuje grabežljivost i prož- 

 drljivost Odonata, pripovijeda nam Pungur u Kohautovu djelu 

 (pag. 25.) „Jednom, kad sam se u nekom jezercu kupao, vidio 

 sam, gdje jedna Aeschna grandis, koja je najveći Odonat naših 

 voda, leti u potjeru za jednim lijepim, velikim lastinim repom; 

 uhvati ga te ga htjede po svom običaju odmah u zraku požde- 

 rati, al kad brzo na nju navali druga jedna Aeschna te joj plijen 

 istrgne i odjuri. Prva, koja je izgubila svoj plijen, poleti za njom 

 i skoro dođe do oštra boja u zraku; čuo se sasvim dobro svaki 

 udarac debelih, tvrdih glava, a i suha, kožnata krila su škripila. 

 Orobljena navaljivala je sad odozgor, sad odozdo, sad od naprijed 

 na onu, koja ju je orobila tako, da ova nije imala vremena od 

 progoniteljice svoj plijen da poždere. U borbi su se sve dalje i 

 dalje u zraku gubile, dok napokon ne padnu porad osobito oštra 

 nasrtaja među trstiku. Tamo sam ih kasnije našao, jednu mrtvu 

 s razbijenim očima i glavom i na pola slomljenim prednjim 

 krilom a drugu sa slabim znakom života, razbijenom glavom i 

 iskrenutim krihma ali za to još uvijek s lepirom u ustima." Ovaj 

 nam slučaj dovoljno pokazuje vehku divljost, proždrljivost i gra- 

 bežljivost tih lijepih živahnih kukaca. 



C) Nalazište, javljanje, zimovanje. 



Mnogi bi misho, da će Odonota samo u blizini voda tražiti 

 i to već za to, što im tu hčinke živu, iz kojih se oni razvijaju. 

 To ni iz daleka ne stoji. Jer kad su Odonata jednom ostavili 

 usku kožu nimfe, koja je izašla iz vode i kad se s pomoću jakih 

 svojih krila dignu u zrak, raziđu se na sve strane, ne držeći se 

 uvijek u blizini voda, pače kasto jako daleko od njih, a vraćaju 



