1G6 



oblik nepravilan; naročito prema južnoj strani se suzuje, te je 

 ovdje kao udubljen. I visina mu nije na sve strane jednaka. 

 Kako se tlo na istočnu stranu ostrmljuje, viri gvozd na loj strani 

 najjače iz zemlje. Tu mu je visina oko 8 m, dok na zapadnoj 

 strani jedva nešto preko 1'5 m prodiruje. Glavna se je pukotina 

 pružila smjerom od sjevera na jug a osim ove ima još četiri 

 sporedne pukotine. Ona glavna duboka je 5 — 6 m, na južnu 

 stranu joj je širina najveća, oko 0*7 m, dočim se prema diui i 

 na sjevernu stranu sve više suzuje. Sporedne su pukotine mnogo 

 uže, te im je širina gore između 0*2— 0-H m, dočim se prema 

 dnu, kao i ona glavna više suzuju, katkada tako, da im se strane 

 gotovo dotiču. Inkrustirana strana sa vapnenorn prevlakom nešto 

 je valovita, glatka kao uglađeni mramor, a boja se prelijeva u 

 žučkasto-ružičastu, od prilike kao boja ljudske puti. U svemu je 

 ovako inkrustirano koja 3'5 m^ površine. Da ta prevlaka nije na 

 jedanput nastala nego na mahove, vidi se jasno na njenim ru- 

 bovima. Na lijevom rubu čini se da možeš nabrojati kojih 15 — 20 

 naslaga, kojima je debljina u svem 3-5 cm, dočim je gore, dolje 

 i na desnom rubu prevlaka najtanja, mjestimice jedva 0*5 cm. 



Ona glavna i sporedne pukotine čine te se cijeli gvozd i-as- 

 pada u pet komada. Površina cijeloga gvozda obrasla je dobrim 

 dijelom lišajima, mahovinom, travom, nekim vrstama saxif'raga, 

 dapače je iz jedne omanje pukotine provirio kržljavi dudić, a iz 

 druge drenić. 



Pokušajmo da objasnimo postanak tih gvozdova, njihovih 

 pukotina i one zanimljive vapnene inkrustacije ! 



Sva se okolica sarajevska, pa tako i Debelo brdo sastoji 

 })rctežno od triadičkoga vapnenca. Ta je vrsta kamenja osobito 

 podvrgnuta i mehaničkom i kemijskom trošenju. 



Negda bijaše čitavo Debelo brdo jedna kompaktna krševita 

 masa, koja se je mehaničkim trošenjem raspadala u manje i veće 

 komade. Manji se komadi usljed svoje teže a donekle i uz pomoć 

 kišnice kotrljahu niza strane te zaustavivši se na zgodnim mje- 

 stima stvarahu zbog kemijskog trošenja zemljaču. Oni dijelovi te 

 krševite mase, na koje mehanično trošenje nije moglo tako brzo 

 utjecati, ostadoše provirujući iz zemlje kao gvozdovi. I na tim 

 gvozdovima nastavio se je proces mehaničkoga trošenja, a trag 

 mu je ostao u onim pukotinama. 



