128 



loženo poput ostalih plitvičkih jezera meridionalno, no na južnoj 

 strani zakreće u duljini od 1 km prema zapadu. 



Od Plitvica do Švice. 



Prolazismo uz lijevu stranu potoka vrlo visokim i uskim 

 dolom. Bjelogorica iščezava, a zamjenjuju je jake i stare smre- 

 kove šume. Potok se mjestimice proširuje i stvara malena sasma 

 plitka jezerca tamne boje, a imade i malenih slapova, uz koje su 

 smještene pile. Sav kraj podsjeća predjela gorskoga kotara oko- 

 line čabarske. Mrak, Jioji se već hvataše dna dola, zaodje mrku 

 i ozbiljnu sliku u još tamnije boje. Dol biva sve uži, da se jedva 

 cesta usječena u kamen provere uz strme mu bočine, a hladni 

 gorski zrak osjetljivo nas opomene, da smo na Čudinom klancu 

 800 m nad morem. Odavde se spušta put pod noge i mi jednim 

 mahom osjetismo prijelaz iz jednog prirodnog područja u drugo; 

 iz guste vlažne šume dođosmo na golišavo, isušeno tlo. Zalazimo 

 u suhi dol, koj nosi ime Sušanska draga. Napadna je razlika 

 nastupila u hidrografičkim odnošajima; iz predjela preobilna 

 vodom zalazimo u kraj, kojemu je oskudica vode dala obilježje. 

 Čini se da grbina Kapele znatno utječe u klimatičke prilike, a da 

 se te uz njenu istočnu položinu znatno razlikuju od onih na za- 

 padnoj strani. Apsolutna visina kraja očevidno nije jedini razlog 

 nagle te promjene, jer se u Vrhovinama još nalazismo 700 m 

 nad morem. Razlog će valjda biti u tektonici gore te padanju pa 

 bražđenjii slojeva. Ovdje smo prešli pontsko-jadransku razvod- 

 ni cu, a sanimljivo hi hilo istražiti, u lojim jiojavima flore, <igri- 

 kulture i atmosfere se razvodnica manifestira. Cini se, da nije samo 

 geometričJca crta, vezana us stanovite visine, već da je suviše toga 

 i prirodna meda. Na Cudinom klancu očevidno dva se prirodna 

 područja sastaju. Dalnja zapažanja nisu nam bila moguća, jer smo 

 — zaustavljeni putničkim nezgodicama kao rasklimano kolo itd. 

 žurili na konak u Otočac. Dol se raširuje i prelazi u oveliko 

 krasko polje, zgodno nazvan Pusti Perušić, kojemu smo krajeve 

 i obiise tek slabo razabrati mogli, jer se je spuštala noć, a nebo 

 je bilo jako naoblačeno, Naša su kola bila tako rasklimana, da 

 smo uz put u osamljenoj kovačnici morali zamijeniti stražnje 

 kolo, a i prednja kola bila su tako salila i slaba, da smo samo 

 polagano mogli nastaviti put. Kad smo stigli u mjesto Vrhovine, 



