175 



izrabiti i za našu domovinn te je zaista označilo važni odsjek ii 

 povjesti naše geografije. Danas si jedva možemo predstaviti, kako 

 je ovo djelo od početka u znanosti djelovalo, jer smo se odavna 

 njegovoj pomoći privikli. No kada se sjetimo, da je tek njegovom 

 pomoći bilo moguće upoznati pravu visinu naših gora, ravnica, 

 duljinu svih tekućica i najsitnije podrobnosti svih morfoloških 

 elemenata — tada nam biva jasno, kako je ovo znanstveno oruđe 

 otvorilo nove vidike i kako je silno zanimalo sve naše geografe. 

 Razumjet ćemo, kako je došlo, da su stručnjaci, zadivljeni i za- 

 neseni ovom prikazom cijele zemlje, sliku počeli uzvisivati iznad 

 same prirode. Skok od nepouzdanog, ograničenoga poznavanja 

 onih predjela, koji bijahu od autopsije poznati, i od slabih karata 

 maloga mjerila do kritičkoga remek djela kartografiije, koje je 

 matematičkom točnosti podavalo cijelu zemljopisnu građu tla, bio 

 je tako ogroman i tako nagal, da je nužno slijedio gubitak rav- 

 novjesja između teorije i prakse ; da je karta dospjela u središte 

 cijeloga rada, a ispitivanje prirode kao podređeno sredstvo bilo 

 potisnuto na drugo mjesto. 



Nije dakle teorički rad prijašnje periode, kojemu se je prof. 

 Matković osobitim marom podavao, bio kaki nemar i grijeh proti 

 duhu znanosti, već je hio znanstveni rad nuždan za ono daha i 

 tuda od isto(/a ugleda, kao sto je nama prouèavaiije prirode. Ako 

 je ikakvi prigovor opravdan, to je taj, da je rad zapremao pre- 

 dugu periodu i da je toga radi u svojoj ukočenosti postao jedno- 

 stran ; da je potrajao i onda još, kada je karta već bila iscrpljena 

 te se nametali novi važni zadaci. Ono, što znanosti najjaču snagu 

 podaje : napredovanje i proširivanje njene sadržine i njenih cijeli, 

 ostalo je jednomu zadatku za volju zanemareno. Time se je geo- 

 grafija sve jače odijelila od ostalih znanosti, povukla se u sebe 

 i izgubila okrepljujući zadah života. 



Nosilac novih misli i predstavnik nauke, koji je luč znanosti 

 iz tuđine k nama nosio, prometnuo se je u braniča zastarjelih, 

 isti'ošenih i posvuda napuštenih znanstvenih stečevina. Ovo sta- 

 novište, na koje je prof. Matković — ne opaziv kako život i u 

 znanosti naglim tokom teče i kako sve novi valovi starim kori- 

 tom udaraju — slijedom godina dospio, osta u pamćenju pod- 

 mlatka te nam razjašnjuje krivi sud u njegovom djelovanju. 



Prof. Matković je u potpunom uvjerenju, da potrebama 

 naše geografije time najbolje služi, nastojao oko razvitka i oja- 



