195 



najteža morfološka pitanja time, da je stanovite oblike tla jedno- 

 stavno tumačio tvrdnjom, „tu bijaše nekoč — jezero, a osebni 

 oblik Ila preostao je iza presušena jezera." Ja vrlo dobro poznam 

 Pilarovu radnju o „Glinskom pokupju" ^) i njezin pravi smisao, 

 ali tamo nigdje ne stoji to u onoj formi, u kojoj mu to g. Hra- 

 nilović — na neki način porugljivo — imputira. Ona lijepa slika, 

 koju daje Pilar o raširenju mora karaktera mediteranskoga, po- 

 stepen prijelaz ovoga u ponešto brakičan tip crnoga mora, jače 

 brakičan tip kaspičkoga do posve slatkih jezera, jest stratogra- 

 fijsJci i paleontološki dokazana činjenica, koju mogu tek prosuđivati 

 ljudi, koji su dobro verzirani u stratografiji, a to će mi dopustiti 

 gosp. dr. Hranilović, da je to za stalno umio pok. Pilar. 



Ne znam otkuda izvadja g. đr. Hranilović dokaz, da je bio 

 naš krški prijedjel oleđen ? Za goru zagrebačku dokazao sam sa 

 par redaka^), da nije bila nigdar oleđena, a za krške predjele 

 napomenuti mi je spis „Die Frage der Vergletscher ung des Zen- 

 tralbalkans" od prof. W. Götz-a^), koji na temelju autopsija ot- 

 klanja oledbu centralnog Balkana, a po tom za stalno otpada i 

 supozicija oledbe našega Krša. I ja sam prošao Velebit i neke 

 česti Kiša, ali tragova oledbe nisam nigdje motrio. Prema tomu 

 dakako otpada i mnogo toga, što je g. dr. Hranilović na račun 

 njekadanje oledbe Krša u svom spisu mislio protumačiti. 



Podjedno otpada u njegovom tumačenju i onako poznate 

 geneze Plitvičkih jezera — jedan važan faktor — a taj je gips, 

 kojega u obsegu Plitvičkih jezera ne ima (koliko ja znam i u 

 koliko sam od upućenih ličnosti obaviješten), pak koji u ostalom 

 nije ni najmanje j^otrehan pri tumačenju postanka rečenih jezera. 



S tih par redaka mislio sam svesti Hranilo viceve „probleme" 

 na pravu mjeru, a ne bih rado da se u buduće obične i protu- 

 mačive morfološke pojave degradiraju do pukih „problema", kad 

 nam ih je, kako već rekoh, na temelju stratografijskih i tekto- 

 ničkih podataka sigurnošću ustaliti. Još mi je tu naročito istaći, 

 da je metoda geologa kod prosuđivanja pojedinih površinskih 

 oblika prema okolnostima i veoma detaljna, te da se ne bori sa 



*) „Rad akademije" 1873. vidi odsjek „II. Neozoičke tvorine." sub 

 2. Neogen. 



") „Der paläolitische Mensch von Krapina . . . ." (Mittheilungen der 

 antropol. Gesell. Wien.) 1901 pg. 181. 



3) „.Jahrbuch der Astronomie u. Geophysik." 1900. XI. pg. 283.-286. 



* 



