204 



nije suzbio, ali je pravo znamenovanje mojih prigovora drugačije 

 prikazao. Ja ću se lih poradi toga bavili tim odgovorom, a sve 

 ću ine dodatke, citale i sofizme piščeve mimoići, tim više, što u 

 čitavom tom odgovoru ima mnogo toga što u opće na samu stvar 

 ue spada, a pieko toga dosta nerazumljivoga. 



Što se tiče „pene-plaine" veli gosp. Hranilović, da sam ja 

 rekao, da su : ., obična česta pojava krša, i to samo sekundarne 

 vrijednosti." Toga ja nisam rekao! Držim bo, da prijedjel krša 

 isključuje pojav „pene-plaine" zbog prevlađujuće tamo subterane 

 erozije, dok je „pene-plaine" rezultat površinske abrazije. Glede 

 opisa Drežničke ravni, kojega nam daje g. Hranilović, imam pri- 

 mjetiti samo to, da u njem nema a ma nikakovih znanstvenih 

 podataka, što više, manjkaju u njem i najprimitivnija straligra- 

 fijska dala, kao što su smjerovi brazđenja i padanja, po kojima 

 bi čovjek bar mogao doći do spoznaje, u kojem snošaju strati- 

 grafijska os upitne Drežničke ravni stoji prema bražđenju susjednih 

 gorskih nizova, što je u krškim pi-edjelima, a po gotovo kod tu- 

 mačenja geneze oblika, kojeg je mislio riješiti g. Hranilović od 

 znatnog zamašaja. Jer naprosto reći, da tamo iz tla vire glavice 

 ustrmljenih slojeva vapnenca, premalo je, dà i naivno pri tuma- 

 čenju bilo ma kojeg morfološkog oblika. — Ja nijesam formalno 

 najavio nikakovo djelo o krškim poljima, već jasno izjavio, da 

 ću, čim zavisim svoja istraživanja o krškim })oljima i o drež- 

 ničkoj ravni progovoriti. To i ovom prilikom g. Hraniloviću 

 obećajem. 



Ako gospodin dr. Hranilović nazivlje moj prigovor njegovu 

 sudu Pilaru „površnim shvaćanjem s moje strane", to ja ipak 

 moram ostati kod jur izrečenog zaključka, da odnosni Pilarov 

 izvod mogu shvatiti tek ljudi, koji su dobro verzirani u strati- 

 grafiji. To pako ponavljam tim više, jer Pilar nije u svojoj radnji 

 „0 glinskom pokupju" poliazao „nedostafalia srojih pomagala", 

 koje mu gosp. Hianilović i opet podmićo. 



Glede oledbe govorio sam lih „o oledbi našeg krškog prje- 

 djela", koju pobijam, a pobijati ću ju tako dugo, dok mi ju g. 

 Hranilović ne dokaže na licu mjesta, ali ne (od daleka) putem 

 - metoda. U svako sam doba pripravan poći s gosp. profesorom 

 Hranilovićem na sva ona mjesta, gdje on misli, da mi može do- 

 kazati nekadanju djelatnost plazura na „našem Kršu." Dotle pako 

 držim sva njegova tumačenja, koja on izvodi supozicijom oledbe, 



