padnoj obali otoka češći, nego li na istočnoj i u blizini grada 
Korčule. 
Na imalim otočićima između Pelješca i Korčule 
kazivahu mi čobani, da se može po vremenu i ondje naći po 
koji čagalj, koji bi doplivao za stokom na te otočiće. Da čagalj 
preko uskih tijesana pliva, poznata je stvar. 
Moguće je, da je i sada još koji čagalj na otoku Mljetu, 
ali vrlo dvojbeno. Moji kolege iz Dalmacije, koji su u sedamde- 
setim godinama polazili gimnaziju, tvrde, da ga je u ono vrijeme 
ondje bilo. Sumarnik barun Schilling našao je na tom otoku 
kosti od čaglja, ali im se ne može opredijeliti starost. 
Za otok Sipan poznato je, da ga se tamo u davno vrijeme 
često nalazilo. Kako sam godine 1894. saznao u Slanom, bilo 
ga je u ono vrijeme još tamo, ali nije bio čest. Čini se, kao da 
ga sada tamo više nema. 
Često se je prije ćulo, a i pisalo se, da ga ima na otoku 
Hvaru. Danas ga tamo za cijelo više nema. 
Vrlo mi dvojbena bijaše vijest, sto sam ju čuo 1894. u 
Slanom, da ga je ondje prije bilo. Još dvojbenije je, da su ga 
čuli zavijati kod Neuma i Kleka. Za Slano konstatovao sam 
u julu ove godine, da je čagalj tamo još dosta raširen; ali o tom 
na kraju ovoga člančića. 
Kako se je o raširenju raznih zanimljivih vrsta životinja u 
Bosni i Hercegovini koješta pisalo, tako je i čagalj došao 
u popis žitelja tih zanimljivih zemalja. Sve su te tvrdnje puste 
tlapnje, osnovane na ono nekoliko čagljevih koža, što dolaze 
svake godine iz Dalmacije na čaršiju trebinjsku i mostarsku. 
Osobito se je dugo držala vijest, da imade čagalja u gustarama 
između Trebinja i Drijena. Godine 1902. i 1903. pretražio 
sam pomnjivo vas onaj kraj, ali o čaglju ma baš ni traga ni glasa. 
Na mostarsku čaršiju dolazi svake godine deset do dvadeset koža 
od čagalja. 
U Dalmaciji love čaglja koje puškom, koje u gvožđa. 
Puškom ga ubijaju većinom pred psima, a kadšto i na strvini. 
Na množini koža, što sam ih na mostarskoj čaršiji našao, vidio 
sam tragove, da su ti čaglji bili uhvaćeni u gvožđe. 
Kad sam, pretražujući svoje stare zapiske, našao vijest, da 
se je još godine 1903. čulo zavijanje čaglja oko Slanoga, odlučih 
