Isti dan pođoh u pohode gradonačelniku i posjedniku 
slanske parne mlinice g. A. Miliću, kome ispričah uzrok svoga 
posjeta u Slanom i neuspjeh jutrošnjega lova. Najvećom susret- 
ljivošću ponudi mi g. Milić, da će mi na trošak općine dati još 
kojega lovca, a ako ustreba i hajkače za drugi dan, te mi ispriča 
koješta o čagljevima u tom kraju. Da me je ta ljubezna susret- 
ljivost vrlo uzradovala, i da sam s oduševljenjem primio njegovu 
ponudu, razumjet će svak, tko zna, kako je nemoćan jedan lovac, 
kad valja u slabo poznatom kraju loviti grabljivu zvjerad. 
Isto se veče odvezoh lađicom do ušće slanske luke, da 
čujem zavijanje čagalja, kad zazvoni večernje zvono na zvoniku 
u Grgurićima. Ali kao na prkos ne oglasi se baš ni jedan. 
Sjutradan otšuljasmo se već u dva sata i po iza ponoći, 
tiho kao čaglji (bilo nas šestorica) svaki na svoju zasjedu u 
Banji. Dvojica zavedoše troje pasa pod Brnjakovo, te ih pustise 
kad se zasvanulo. Dugo čekasmo, svaki u svom zakloništu i već 
se dizaše sunce za Majkovima, već svaki od nas izgubi nadu, 
kad se jedan od pasa zavre u guštaru u potoku, a kad iz nje 
vrenu krupan čagalj u dolinu i časkom opet natrag u potok, gdje 
mu psi izgubiše trag. I ovoga sam čaglja sa svijem sigurno 
upoznao na svoj trijeder, ta nije bio dalje od kakvih 180 
metara. 
Kad je taj način lova radi neuvježbanosti pasa ostao bez- 
uspješan, ugovorismo na susretljivu ponudu g. Milića sjutradan 
hajku u jednoj ogradi u Grgurićima, gdje su seljaci vidjeli prije 
nekoliko dana čaglja, koji se je ob dan šuljao u ogradi za janj- 
cima. Pred mrak uputih se opet na lađici na ulaz u luku, da 
slušam zavijanje. Kad se oglasi večernje zvono u Grgurićima, 
oglasi se jedan čagalj u strani iznad Slađenovića, ali kako mu 
ni jedan ne odvijaše umuknu i taj. Tom mi zgodom spomenu 
svijetioničar na ulazu u luku, da imade u don Ive Matića, žup- 
nika u Kliševu kod Trstena, kože od jednoga čaglja, koji je tamo 
negdje ubijen. 
Lov sjutrašnji bijaše uza sav napor lovaca i hajkača bez- 
uspješan. 
Kad mi već lovovi ostadoše bezuspješni, pokupih što više 
podataka, da saznam u koliko se je tamošnji narod upoznao 
s čagljem. Na svoje raspitkivanje dobivao sam gotovo od svakoga 
čobanina, seljaka a i od većine građana pozitivne odgovore, iz 
