192 
zoikum, sveudilj mijenjalo lice površja naše Zemlje. Tim raznim 
fazama razvoja naše Zemlje prilagodile su se i stanovite faune i 
ilore, koje postaju sve to sličnije današnjim stvorovima, što se 
većma sadanjoj eri približujemo. 
Ali i oni prvobitno se očitujući fenomeni: postajanje puko- 
tina, boranja, razmicanja, premaknuća, te time u svezi stojeći 
tresovi zgadjaju se sveudilj i danas — ako i u slabijoj mjeri — 
jer se Zemlja i dalje ohlađuje, a teža i tangencijalan tlak kruste 
još vazda djeluju. Kroz sva ta izvanredno duga razdoblja sveudilj 
su iz nutrinje zemaljske bile istiskivane i žarno-židke mase, koje 
su se početno izlijevale, a _ kasnije, kad su imale nadvladati veći 
odpor kruste, izlazile bi u obliku vulkanskih erupcija na površje 
i stvarale vulkane. U mnogim su se slučajima takove zarnozidke- 
mase, koje zovemo ,magmom“,izlile po dnu mora, ili zaostale u 
dubljini kore. 
Ja se dašto ne mogu upuštati na sve te slučaje, uz koje 
dolazi magma na površje, ali ću da u kratko spomenem neko 
drugo mišljenje o postanku prve kore naše Zemlje, a to je 
mišljenje Alfonsa Stùbela.!) Stübel niječe, da je primerna 
krusta zemlje igdje vidljiva, jer da je pokrita debelim oklopom 
— Panzerdecke — nastalim od iztisnutih magmatičkih masa, koje 
su naokolo prekrile prvobitnu krustu; a na ovoj tek da leži sedi- 
mentarni pokrov. 
U toj oklopnoj zoni, veli Stübel, zaostale su još i do danas 
velike mase žaro-židke magme u raznim nivoima, koje on zove 
.periferičkim ognjistima*, a ta stoje mjestimice među sobom a 
gdjegdje i sa nutrinjom Zemlje u kontinuitetu. Stübel naime ne- 
gira mogućnost izravnoga upliva zemaljske nutrinje kod vulkanskih 
provala, već uzima, da to čini sama magma onih periferičkih ognjišta. 
— Ta misao nije nova, samo je novo razdijeljenje zemaljske kore u 
primernu ili, kako ju Stübel zove, ,planetarnu“ krustu, onda 
u oklop ili ,Panzerdecke“ sa periferičkim ognjištima i konačno 
u najgornju t. j. metamorfičnu i sedimentarnu krustu. 
Nova je nadalje ideja Stübela, da magma u određenom stadiju ohla- 
djenja uvećava volumen, a u tom svojstvu magme vidi Stiibel povod 
cijelomu vulkanskom djelovanju. -— Ja ću se zadovoljiti samo 
1) „Die Vulkanberge von Ecuador“. Berlin 1897. pg. 379. 340. i 
„Über die genetische Verschiedenheit vulkanischer Berge“. Leipzig 1908. 
pg. 67. 
