201 
moću našega meteoroloskoga instituta sastavlja gospodin profesor 
dr. Kišpatić, naći ćemo podataka, kako se vazda tresovi podu- 
daraju s određenim linijama poremećenja!). 
I ja sam proučio neke minule zagrebačke tresove i našao, 
kako oni nisu vezani na jedno mjesto ili ognjište, već se oni sele 
duž stanovitih linija. Oni se pak sele ili pravcem poprečne pu- 
kotine N—S ili one smjera WSW do ENE. — Osobito je značajna 
činjenica, da se potres stanovitoga intenzitela ne širi dalje na 
istok nego do dislokacijone linije, koja je goru Kalničku odlomila 
pravcem od NE od gore Zagrebačke. Slično biva i na sjevernoj 
granici Hrvatske prema Štajerskoj. I tamošnja dislokaciona zona, 
zapadno Vinice, ustavlja propagaciju potresnoga vala odrede- 
noga slabijeg intenziteta, no taj se je tres dalje prema sjeveru 
osjetio kao t. zv. ,simultani tres“ (vidi tres od 24. X, 1902. ; 
4 2.1.1902. 5:17. «+ 901:): 
Iz svega toga pak izlazi, da tresovi doistaizlaze iz 
takovih dislociranih mjesta, 1 da se oni na lini- 
jama poremećenja sele, ali da takove dislokacijone zone 
opet i ustavljaju tresove određene jakosti. Potresna nas 
kronika nadalje uči, da su zagrebački tresovi sad neznatnoga, sad 
pak obsežnoga raširenja. Taj je opet pojav nesumnjivo u svezi 
s duljinom onoga mjesta ili one crte, u kojoj je nastao povod 
trešnje. Dakle, dubljina hypocentra, prem je znatna, ipak nije 
vezana na jedan nivo, već se i ovaj kako u horizontalnom 
tako i u vertikalnom smislu mijenja. 
Nesumnjivo su dakle zagrebački tresovi posljedica neke 
sume pojava, koji se odigravaju na raznim mjestima dislokacijonih 
linija, imenice one, koja je na planinskom sedlu razlomila tu 
goru, pa onda i one linije, koja se vuče južnim da i sjever- 
nim obronkom rečene gore. To su mislim tako jasne stvari, da 
bi bilo suvišno i jošte štogod govoriti u ime sjedišta zagre- 
bačkih tresova. 
Sto se pak tiče uzroka tresova i to smo pitanje ne- 
sumnjivo objasnili, kad smo dokazali ekzistenciju lomnih linija?), 
!) Potresi u Hrvatskoj“. — Rad akademije 1899., pg. 64.; 1904., 
pg. 234(10). 
2) Znatan broj lomnih linija na tako malom teritoriju smatrati nam 
je posljedicom križanja dvaju sistema bora. (Vidi moju: „Geologija gore 
Samoborske“. Rad akademije 1894.) 
