203 
mjene naslijediti. Nu moramo ovdje spomenuti, daima i ta misao 
jedan znatni nedostatak: ne tumači nam činjenicu stroge lokali- 
zacije karaktera t. j. kako to, da se novostečeni karakter kod 
potomka na istom mjestu pojavljuje ? 
Već je Darwin razlikovao dva načina, kako novi karakteri 
nastaju: promjene nastale funkcijom [u opće vanjskim utjecajem 
(lamarkizam)] i promjene, koje od sebe u jajetu nastaju: onto- 
gene promjene (po Weismannovoj teoriji jedino moguće). Potonja 
vrsta postanka novih karaktera faktično postoji; no ako ju dublje 
analiziramo, vidjet ćemo, da su i te promjene u posljednjem 
redu izvanjim utjecajem uzrokovane. Hatschek ih tumači ovako : 
generatil, koji je već mnogo ergatina primio, postaje vrlo labilan, 
te se najednom iz temelja promijeni: okret (Umschlag) [mutacije, 
povrat (Rickschlag)]. Najneposredniji uzrok takvim okretima je 
redovito velika i općena promjena izvanjih prilika (domesti- 
kacija, ukrštavanje it. d.). Od velikoga je utjecaja obligatno 
miješanje generatila dvaju individua; utjecaj djeluje posretstvom 
ergatila. Miješanje individualiteta služi protiv bolesnih promjena 
generatila svakoga od oba individua. 
Opća se tendencija razvoja sastoji u komplikaciji i rastu 
biomolekula. Pa makar energetika i nadvlada materijalizam, morat 
će i ona to isto konstatirati ma i u drugom obliku. 
Jovan Hadži. 
Pretpokusi k biologiji Hydre*). 
(Autoreferat). 
Zelena je boja karakteristična za biljsko carstvo, uzrok joj je 
u t. zv. klorofilnim tjelescima, koja se nalaze u stanicama vege- 
tativnih organa (list, držak, stabljika). I među životinjama ima 
dosta zeleno obojenih. U životinja je zelena boja različnoga po- 
rijetla. Kod mnogih je kukaca i gmazova zelenoj boji uzrok u 
fizikalnim svojstvima kože bez prisuća zelenoga pigmenta. Mnogi 
skakavci, morski crv Bonellia, i neke druge životinje imaju svoj 
specifični zeleni pigment, koji se može alkoholom ili eterom 
ekstrahirati. Spektroskopskim je istraživanjem određena razlika 
#) Originalna je radnja izašla pod naslovom „Vorversuche zur Bio- 
logie von Hydra“ u: W. Roux „Archiv für Entwicklungsmechanik* 1906. 
gdje je i literatura navedena, 
