216 
prijegled svih preostataka Zivotinjskih i kemijsku analizu diluvi- 
jalnih kostiju krapinskoga nalazista. Napokon je nalaziste tu pred- 
stavljeno u okviru diluvija i to u pogledu stratigrafsko-tektonskom, 
te paleontoloskom. — Drugi odsjek knjige bavi se napose 
preostacima čovjeka veoma opširno i potanko na komparativnoj 
podlozi, prispodabljajući ga s modernim Evropljaninom, prirodnim 
čovjekom i antropomorfima. — U trećem odsjeku nalazimo 
općene zaključke o ustrojstvu krapinskoga čovjeka i o njegovu 
odnošaju spram ostalih reprezentanta Homo primigenius-a. Ovdje 
se napose opet iznose karakteri njegovi, razne varijacije, što ih 
pokazuje osobito lubanja djece spram lubanje odraslih individua 
H. primigeniusa, pa varijacije na lubanjama odraslih individua. 
Napose su značajni pitekoidni karakteri krapinskoga čovjeka. Iz 
svega razbiramo i opet nedvojbeno, da je Homo sapiens nepo- 
sredni potomak Homo primigenius-a. — Iz dodatka kao è e- 
tvrtoga odsjeka knjige razbiramo, da je već i taj čovjek 
bio podvrgnut raznim patološkim pojavama, kao kostobolji, cariesu, 
anthritisu i dr. Bio je i antropofag, a to izlazi iz toga, sto su 
sve cjevaste kosti uzduž razbijene, a razbijao je Krapinac kosti 
svoje braće nedvojbeno poradi toga, da se dočepa srči u kostima, 
koja mu je po svoj prilici bila poslastica. Industrija nam 
njegova pokazuje, da je bio na posve primitivnom stepenu kul- - 
ture, jer su mu za oruđe, što ga je rabio, služile većinom kre- 
1. © , 
menaste kami s malo izuzetaka, a ti su kosti, koje je također 
umio donekle izdjelati; pripadaju u doba t. zv. mousteriena. — 
Na koncu dodana je još opsežna literatura, koja je razdijeljena 
u partiju osteološku i industrijalnu. 
Djelo, kao što je ova monografija, jedan je od onih monu- 
menata u prirodnim naukama, kojima pripada trajna vrijednost, 
jer unosi svojim opsežnim materijalom, koji je tu obrađen, van- 
redno mnogo svjetlosli u ovu struku prirodnih istraživanja, u 
kojoj su se mnoga pitanja prije piščeva otkrića u Krapini s ve- 
likom skepsom rješavala upravo poradi nedostatnoga materijala. 
Stručnjački su krugovi, osobito izvanji, prihvatili tu monogra- 
fiju s najvećim entuzijazmom. Mi se pak Hrvati možemo s toga 
njom i piscem osobito ponositi. 
Još da napomenem nešto, o što će se možda tko spotaknuti. 
Mislim naime, što je knjiga štampana njemačkim jezikom. No 
uzmemo li u obzir, da velika većina stručnjaka, koji se zanimaju 
