PREDAVANJA I RAZLIČITI ČLANCI. 



Dr. T. Maretić: Tri priloška prirodoslovnoj n.ašoj terminolo- 

 giji (pelud — pestić — tulanj). 1. Riječ „pelud" načinio je Šulek za njem. Blu- 

 men- ili Blütenstaub, lat. pollen i unio ju je u svoj njemačko-hrvatski rječnik 

 (1860.) i u „rječnik znanstvenoga, nazivlja" (1874.), a iz te dvije knjige uzeli su 

 je naši botanici, a i drugi pisci. Sulek je riječ pelud načinio iz češke riječi pcl 

 dodavši joj nastavak -ud; u prvome od pomenutih svojih rječnika ima on \ pelud 

 ipel, u drugome samo pelud. Riječ pel (pored koje Česi imaju i pyl) činila se 

 Šuleku nekako prekratka, zato ju je raširio, ali je zlo učinio, što je uzeo na- 

 stavak -ud, koji je u našem jeziku mrtav, t. j. veoma rijedak (imaju ga samo 

 imenice labud, želud), te se poradi toga ne može uzimati za tvorbu novih riječi, 

 kako se mogu uzimati oni nastavci, koji se nalaze u mnogim riječima, kakovi 

 su na pr. -ac, ač, -ić, -ica, -ina, -ost i t. d. Što je Šulek riječ pelud načinio iz 

 češke riječi, koja u našem jeziku nema nikakve sveze s kojom našom riječju, 

 i što joj je dodao *sasma neobični nastavak, to je naše književnike zavelo, te 

 su Šulekovu kovanicu objeručke prihvatili; nijesu se mogli doviti, da je i od 

 šta je skovana, pa su je držali za pravu i lijepu narodnu riječ. Ali nijesu je 

 uzeli sasvim po Šulekovoj odredbi; on u drugome svojem rječniku uz riječ 

 pelud postavlja slovo /., što znači, da je ženskoga roda (feminin), a to ne može 

 biti, jer jedine one dvije naprijed navedene imenice s nastavkom -ud jesu mu- 

 škoga roda; naši su dakle književnici uzevši od Šuleka riječ pelud instinktivno 

 osjećali, da ona ne može biti ženskoga roda, zato je svi uzimaju kao imenicu 

 muškoga roda. (U njemačko-hrvatskom rječniku ne naznačuje Šulek, kojega je 

 roda riječ pelud). — Iz ovoga, što sam razložio, izlazi, da ja kao filolog riječ 

 pelud zabacujem, jer je rđavo načinjena. Sad se pita: ako pelud ne valja, kako 

 ćemo zvati ono, za što je do sad ta riječ služila? U akademičkom našem rje- 

 čniku kod riječi 3 cvjetati nalaze se iz srpskih pisaca nazivi cvjetni pi ah, cvje- 

 tni prašak. To su posve dobre riječi, kojima ja ne znam, što bi se moglo pri- 

 govoriti. Treba još dodati: ako pelud nije dobra riječ, onda ne valja dabogme 

 ni riječ od nje izvedena peludnica (za njem. Staubbeutel); mjesto nje može se 

 upotrebljavati riječ grčkoga izvora antera (upravo: anthera), kako je upotreblja- 

 vaju botanici drugih naroda po Evropi. 



2. 1 riječ pestić načinio je Šulek, ali ne od imenice pest (t. j. pesnica), 

 kako gdjekoji misle (razabrao sam to iz razgovora s nekim našim prirodoslov- 

 cima). Da je otud riječ pestić izvedena, bila bi vrlo rdava, jer imenica pest ide 

 u t. ZV. /'-deklinaciju kao i riječi na pr. krv, noć, stvar i t. d., a od takvih se 

 riječi nikad ne tvore nove riječi s nastavkom -ić. Riječi je pestić drugo postanje. 

 Šulek je našao u ruskim rječnicima za lat. pistillum, njem. Stempel riječ iic- 

 cTMich pa je mjesto nastavka -/Ar uzeo (bez prave potrebe) nastavak -ić. Ruska riječ 

 iiecTHKi, ili necT-b i izvan botanike u običnom životu znači ono. što lat. pistillum, 

 njem. Stempel, t. j. ono, čemu mi velimo thčak (gen. t'i)čka, plur. tučkovi). Za 

 uzimanje riječi iz drugih jezika vrijedi zdravo i razumno načelo: neka se u 

 književni jezik samo one tuđe riječi uzimaju, za koje u svome jeziku nemamo 

 ili nikakve zamjene ili nemamo dobre. Riječ pestić se tome načelu protivi, jer 

 pomenuta naša riječ tučak može je sasvim dobro, zamijeniti. Srpski je pisci, 

 koliko je meni poznato, svi upotrebljavaju mjesto Šulekove pestić. Od tučak se 

 može izvesti i.menica tučkonosac za lat. (upravo grč.) gynophorum, njem. Stem- 

 pelträger (u Šuleka: pestićar i pestićnjak) i pridjev tučkov (u Šuleka: pestićav, 

 pestićki). 



3. Za životinju, koja se latinskim učenim imenom zove Phoca vitulina, 

 njemački Robbe ili Seehund, ima Šulek u svome njem.-hrv rječniku riječ tu- 

 lanj, koju je uzeo iz ruskoga jezika, u kojemu se ona životinja, zove TKtjiein.. 

 Prema ruskome no- imalo bi u našem jeziku biti ću-, ali je Šulek tu- uzeo 

 prema češkoj riječi tulei'i (pored koje imaju Česi i fuleii, — oboje iz ruskoga 



