68 



slojene a isto tako i donje-pontijski laporni pokrov sa brazdenjem 

 (protegom) slojeva od N-S uz slabi naklon prama W (15^—20^). 



Južno od pakračkog kolodvora sastoji korito rijeke Pakre od 

 donje-pontijskog vapnenog lapora (NNW— SSE, SW do 7"). Isti la- 

 por izgradjuje takodjer korito Pakre južno od zemaljske bolnice do 

 blizu Lipika. Humlje zapadno od Pakraca (Prekopakra do Batinjana) 

 sastoji od diluvijalne ilovine sa šljunkom. Osobito je nagomilano 

 veliko valuće, većinom kremeno, uz istočni obronak Prekopakre. Tu 

 je naime rijeka Pakra, uslijed promjene smjera svoga toka i sma- 

 njenog pada, na svom negdašnjem diluvijalnom ušću staložila krupnije 

 valuće. U potoku Pazina (zapadno Prekopakre) nisu pliocenske tvo- 

 revine otkrite, one su, ako ih ovdje imade, već dosta duboko ispod 

 diluvijalnog pokrova. Dolinsko dno ovog potoka nalazi se u visini 

 od 164 m, dakle samo 10 m dublje od korita Pakre kod Pakraca 

 (174 m), tako da slabo prema SW nagnuti (7'0 donje-pontijski la- 

 pori nisu mogli ovdje u udaljenosti od 2-5 km više dospjeti na povr- 

 šinu. Ako je tracijskog pijeska ovdje nekada bilo, tada je taj za di- 

 luvija bio odplavljen a mogući ostaci bili su zastrti ilovinom. 



Od Sv. Vida kod Pakraca do Kraguja prostiru se donje-pon- 

 tijski žuti tvrdi vapneni lapori, a ispod ovih slijede istočno od Kra- 

 guja uslojeni mediteranski pješčenjaci, sivi lapori (Badener Tegel) 

 i vapnenci. U laporima nema ovdje okamina (u njima ima samo 

 smrvljenih bivalva i pužića), a time se oni dobro razlikuju od donje- 

 pontijskih lapora, koji su u ovom kraju takodjer pepeljasto sive 

 boje, no vazda sadržavaju tipne ma i samo pojedine okamine. Ispod 

 miocenskog vapnenca nastupaju u potoku Brusnici zeleni kloritni 

 škriljevi, koji su jako borani i ustrmljeni; zatim slijede niz potok 

 (prama sjeveru) sivi i crni kremeni filiti (brusilovci, grafitni škrilji), 

 a napokon nedaleko potočnog ušća nastupaju opet jako borani te 

 ovdje protupadno položeni kloritni škriljavci. Filiti su zajedno sa 

 kloritnim škriljevima jako borani i ustrmljeni. 



Gorski izdanci sjeverno od Brusnika (Ravni brezik 465 m, 469 m, 

 439 m) sastoje od kloritnih škriljeva, koji stvaraju i bazu te rubove 

 ovih gorskih dijelova, a preko toga slijedi tada oširoka pokrovna 

 zona crnih filita. 



Preko Brusnika prama Lipovcu prostire se većim dijelom mio- 

 censki lapor uz vapnenac. Kod Lipovca i u samom selu nastupa 

 opet rastrošen kloritni škrilj, pod kojim se onda ili neposredno uz 

 vapnenac pojavljuje jako rastrošen i škriljav gnajs. Južno od Lipovca 

 i u oajgornjim dijelovima potoka Brusnica nalazimo svijetliji i manje 

 rastrošeni gnajs. U selu Lipovcu brazdi kloritni škriljevac WWN— EES, 

 a pada sa 30 na jugozapad. Isti položaj ima ovaj škrilj u potoku 

 Brusnici zapadno od Lipovca i on se ovdje oslanje o obratno po- 

 loženi miocenski lapor i vapnenac, koji uz isto brazdenje padaju 

 pod malim kutem na sjever. 



Geološki profil područja Brusnice potoka prikazuje nam jako 

 borani i stisnuti povor od kloritnog škrilja, kremenog filita i bru- 

 silovca. Vidi se, da ova grupa škriljavaca tvori suvislu cjelinu, koja 

 pripada starijem (predkarbonskom) paleozojskom dobu. Ovi škriljevi 

 naslanjaju se na sjeveru i zapadu gore na kristalinsku gorsku jezgru, 

 naime na grupu arkajskog gnajsa, tinjčevih i amfibolnih škriljevaca. 



