99 



„Požeška i:oia proteže se od zapada prama istoku od Cernika 

 do Pleternice. Sjevernu joj granicu čini potok Orljavica i rijeka Or- 

 ljava, koja u obliku luka obilazi goru od sjevera k jugu i tako je 

 dijeli od Dilja. Na zapadu dijeli ovu goru od Psunja potok Puinjak 

 kod Baćindola i Veliki potok kod Rešetara, no sa Psunjem je spa- 

 jaju donji pontijski lapori Biloga brijega. Zapadni dio gore nazivlju 

 Babjoni gorom. Najviše tačke Požeške jesu Kapavac (637 m) i Mak- 

 simov hrast (616 m)". 



„Geologijska izgradnja Požeške gore prilično je jednostavna. 

 Najstariji su članovi gnajs i tinjčev škriljavac. Od mezozojskih na- 

 slaga vidimo ovdje samo gornju kredu. Oligocenski sedimenti mnogo 

 su rašireniji, a nešto manje razvite su miocenske naslage i to vap- 

 nenci srednjega miocena (litavski vapnenac), te sarmatske naslage 

 gornjega miocena. Taložine pliocena i diluvija vidimo, kako opasuju 

 goru. Znatan udio kod izgradnje gore ima neko mladje eruptivno 

 kamenje" (1. c. pag. 704.). 



Od kristaliničnoga kamenja našao je Koch gnajsa na onome 

 mjestu, što ga spominje i Štur, pa na granici andezita i neogenih 

 taložina u dolu, koji se spušta od vrela Popov dol zapadno od ru- 

 ševina Vrhovačkoga grada prama potoku Botinac. Tu je raširenje 

 gnajsa neznatno. Gnajs se pojavljuje još blizu same Požege na So- 

 kolovcu sjeverno od kote 32Q m i to u andezitu. Tu je vrlo rastro- 

 šen, prividno horizontalna položaja, a prostire se do blizu kote 275 

 m (sjeverno), a za tim opet slijedi andezit sve dolje do gorskoga 

 podanka u gradu (srpska crkva). Nešto gnajsa ima još na putu 

 preko Sokolovca u Vrhovce, pa na putu od Komušinskoga potoka 

 u selo Komušina, te na kraju doline potoka Pako kod Vidovca.^) 

 Kako vidimo u dohvatu gnajsa nalaze se andeziti. Te je andezite 

 našao Koch još na putu iz Požege uz potok Vučjak, gdje stvaraju 

 vrlo strme obronke (Koch 1. c. pag. 710). 



Gnajsi "i andeziti Požeške gore potsjećaju svojim načinom po- 

 javljivanja na gnajse i andezite sklopa Papuk-Krndija. I tamo se an- 

 deziti redovito nalaze u dohvatu gnajsa, pa se na mnogo mjesta za- 

 paža, kako su andeziti provalili kroz sam gnajs. Tako je to u dolini 

 potoka Rupnice na putu iz Voćina u Zvečevo, u potoku Jovanovici 

 kod Voćina, pa u potoku Medvedjaku pod Dujanovom kosom, u 

 Rajčevici i u potoku Skoblaru.^) Nema sumnje da su gnajsi i ande- 

 ziti Požeške gore u genetičkoj vezi s onima iz gorskoga sklopa 

 Papuk-Krndija, o čemu nam najstalnije dokaze može dati mikroskop- 

 sko proučavanje toga kamenja. 



1 G n a i s. 



Za mikroskopsko istraživanje dobio sam od F. Kocha tri ko- 

 mada gnajsa; jedan komad potiče od Kozjak-Kobiljaka kod Vrho- 

 vačkoga grada, druga dva od Sokolovca (kota 326 m). 



Gnajs iz okolice Vrhovačkoga grada ističe se svojom jasnom 

 zrnatom teksturom, koja mu podaje lice gromadasta kamena. Nje- 



-) Koch, I. c. pag. TO i. 



) Kišpatić, Eruptivgesteine des Krndiia-Gebirges. Glasnik hrv. prirod 

 društva. 



