104 



dajući joj strukturu, koja jako podsjeća na dijabazno zrnatu. Oni su 

 većinom svježi, a po svojim fizikalno kemijkim svojstvima pripa- 

 daju istoj grupi plagioklasa, kojoj pripadaju i okrajni dijelovi plagio- 

 klasa prve generacije: labr a d or i t-bi to vni tu. Na onim naime in- 

 dividuima, gdje je izlaz negativne raspolovnice gotovo u sredini vid- 

 noga polja, iznosi koso potamnjenje 29^ 32^. To su redovno poli- 

 sinteski sraslaci po albitnome zakonu, gdje su lamele u malom broju 

 razvite; individui i podsjećaju na karlovarske sraslace, jer imaju 

 obično samo dva individua sraštena, a kadikad se povlači sredinom 

 tanka treća lamela. 



A u g i t je iza glinenca najrašireniji sastojak, ma da za njim 

 znatno zaostaje. Poprimio je više habitus dijabaznih nego li ande- 

 zitnih augita. Razvio se naime u alotriomorfnim individuima, koji su 

 poprimili formu sad nepravilna zrnja, sad opet formu oduljenu, stu- 

 pičastu; terminalnih kristalografskih ograničenja ne pokazuje nikada. 

 Obično su to individui jedinci, dok se sraslaci nisu nikako mogli 

 zapaziti. Boje je sivkaste sa malom nijansom u crvenkastu. U jednom 

 jako rastrošenom komadu s istoga nalazišta, gdje su glinenci prve 

 generacije gotovo posve metamorfozirani, dolaze augiti u idioniorfnim 

 individuima; to su stubasti leci gotovo posvema bezbojni i sa po 

 kojim sraslacem. U svim ovim komadima piioksen je svjež, pa se 

 samo po pukotinama vidi katšto sakupljena kloritna tvar. 



1 1 m e n i t je u kamenu dosta čest. To su crni individui u onim 

 formama, kako smo ih opisali kod ilmenita u dijabazu iz Komušine. 



Produkti rastrožbe, vapnenac, klorit i epidot, zapremili su mje- 

 sto po pukotinama kamena. 



Ako povučemo paralelu izmedju požeških i krndijskih andezita, 

 vidjet ćemo, da su oni po svom mineralnom sastavu posvema jed- 

 naki; razliku zapažamo najviše u habitusu augita i u strukturi osnove. 

 Augit je alotriomorfan i posvema sličan augitu iz dijabaza od Ko- 

 mušine; a i struktura osnove podsjeća jako na dijabazno zrnatu, pa 

 i jako bazičan karakter kamena (u kamenu ima 45.96%SiO_,) pribli- 

 žuje kamen dtjabazima. Mi smo ovaj kamen svrstali medju andezite 

 poradi habitusa plagioklasa prve generacije, zbog njihovoga bazič- 

 noga karaktera, koji odgovara bazičnosti plagioklasa krndijskih, zbog 

 njihove porfirne strukture, koja već pri mikroskopskome promatranju 

 udara u oči, te je posvema jednaka porfirnoj strukturi andezita (ve- 

 liki idioinorfni pločasti leci glinenaca leže u gustoj osnovi) i zbog 

 toga, što je to mladje eruptivno kamenje, čija se erupcija zbila poslije 

 taloženja sedimenata gornje krede. 



Prof. Koch donio je dva komaJa eruptivnoga kamena iz Blac- 

 koga. Jedan je komad gusta sasća/a i sive zelenkaste boje. 'J iz- 

 brusku pod mikroskopom vidi se, da kamen sastoji jedino od stu- 

 pićastih glinenaca, koji leže u rastrošenoj osnovi; osnova sastoji od 

 svijedo zelenkaste kloritne tvari, po kojoj leže razasuta sitna zrnca 

 neke crne rudače (ilmenit?). Glinenac je jedan kiseli plagioklas iz 

 grupe an de z i na, kako su to pokazala neka mjerenja na zgodno 



