Klub slušača matematsko-prirodoslovnih nauka. 



IZVJEŠTAJ 

 o radu društva školske godine 1918 19. 

 Društvo nastavilo je početkom svibnja svoje djelovanje, koje je bilo za 

 vrijeme rata obustavljeno. Kao društveni rad treba istaknuti sastanke, koji 

 su se tečajem ljetnoga semestra obdržavali sv<!ki tjedan. 



Na prvom sastanku [22 V.) predavao je g. Vladimir Vrkijan: ,,0 

 širenju elektromagnetske energije". Predavač je s pomoću transfor- 

 macije Poyntigovog vektora pokazao na koji se način može izračunati elektro- 

 magnetska energija, tlak svjetlosti itd. Do svojih je rezultata došao raznatra- 

 njem o dimenzijama sile i energije. 



Drugi je sastanak bio [30 V.]. Predavao je g. Svetislav .Marić, 

 cand. phil. : „O nauci i filozofiji". Oni koji se bave naukom treba da •■»o- 

 znaju odnos između nauke i filozofije. Xe dostaje poznavati činjenice svoje 

 nauke, već treba posmatrati osnovne pretpostavke, cilj, metodu — vrijednost. 

 Predmet nauke je dio realnosti, dok je filozofija cjelokupna realnost Po metodi 

 nauka je induktivna, filazofija više deduktivna. Cilj im je zajednički: sa- 

 znanje. Filozofija polazi od jedne pretpostavke, da je saznanje moguće. Na- 

 uka ima više pretpostavaka. Za nju je saznanje riješeno u smislu empirijskom. 

 Ona stoji na stanovištu naivnoga realizma [!]. Neki njeni principi su čisti po- 

 stulati, kao princip održanja energije, zakon ustrajnosti, nepr.)b{)jnost itd. Nauka 

 u traženju uzroka neide dalje od prvoga uzroka a morala bi ići do kraja. S mno- 

 gih razloga, a poglavito jer sve nauke zajedno ne čine cjelinu, nauka ne može 

 riješiti problem svijeta. Filozof ne može ništa ni.prosto preuzeti iz nauke, njemu 

 je nauka potrebna samo radi tog^i, da zna odakle će poći. Nauka mora da 

 u z m e n ek e pr i n c i p e i z f iloz of i j e, i o d njihove vrijednosti zavi- 

 sit će njena vrijednost. Filozofija trebti da počne svoje ispitivanje od 

 granice nauke, i od toga da 11 nauka ide do kraja u svome ispitivanju 

 i da li je na sve strane jednako daleko došla, zavisit će vrijednost filo- 

 zof i j i. 



Na trećem je sastanku [5 Vi.) predavao je g. Petar Jurišić cand. 

 phil.: „O značenju ozmotskoga tlaka u biologiji". Prvi radovi o 

 ozmotskome tlaku proizašli su iz redova biologa (Niigeli 1H55, Pfeffer \S~T>, de 

 \'ries 1877), koji su izradili glavnu metodiku. Tako imademo ozmometričkii me- 

 todu (Pfeffer), metodu medasnje koncentracije (de Vri^s), onda krioskopsku me- 

 todu t. j. određivanje depresije ledišta i u najnovije doba t. zv. Hofflerovu me- 

 todu, po kojoj se iz volumena pla;:molizirane stanice, volumena protoplasta i 

 poznatog ozmotskog tlaka plazmolitikuma, određuje ozmotski tlak u stanici. Kod 

 nižih organizama vidimo, da ozmotski tlak u njihovim stanicama odgovara oz- 

 motskfjm tlaku medija u kom žive. Kod evertebrata, koje žive u moru. odgo- 

 vara tlaku onome mora(28atm). Kod morskih vertebrata iznosi ., :2'.j,;' — U\-, C. 

 Kod kopnenih sisavaca (homo) /I — O-v^., i Felix domestica .a = O,-,;.,, što od- 

 govara ca 8 atm. Kod bilja, gdje je ovisnost o okolini još jača, izraženo vidimo 

 to kod ozmotskoga tlaka. Fitting je odredio ozm. tlak kod pustinjskog bilja na 

 2(i0 atmosfera. Normalno varira ozmotski tlak kod bilja između 10 i 15 atmo- 

 sfera. Ozm. tlak kod bilja zavisi u glavnom o odnosu između asimilacije 

 i disimilacije. 



Četvrti je sastanak bio 13 VI. Predavao jeg. dr. Nikola Fink.: „O 

 uzrocima smrti". Predavač je iznio savremena mišljenja, koja vladaju u mo- 

 dernoj biologiji o tom pitanju. 



