RASPRAVE. 



Nekaj o skalnem plezalcu v naših krajih. 



Dr. Gv. Sajovic. — Ljubljana. 



Na strmih skalnatih stenah alpskega gorovja, na katere se 

 hribolazcu odpre pogled, ko zapusti pas pritlikovega borovja, prebiva 

 zanimiva ptica, ki nikdar ne sede na drevje in le redkokdaj škaklja 

 po tleh. Znanstveniki so ji nadeli ime skalni plezalec, Tichodroma 

 muraria (L.). Velikosti je brglezove, samo, da je bolj vitke postave. 

 Tuđi lahno navzdol usločen kljun je tanjši, do 4'5 cm dolg. Po 

 živahno pisanem perju spada med naše najkrasnejše, po svojih ple- 

 zalskih zmožnostih med najokretnejše ptice. Vobče je pepelnato siv, 

 le pod vratom in po prsih poleti črn, pozimi bei. Perutna krovna 

 peresa so karminasto rožnata, letalna pa črnorjava in ražen prvih 

 treh V začetni polovici na vnanji strani živo karminasto rdeča, na 

 notranji strani pa imajo navadno po dvoje belih oziroma rumenih 

 lis, katerih velikost, lega in število pri posameznikih nišo enake. 

 Črnorjava repna peresa so belo obrobljena. Frfotajoč na strmem 

 skalovju nas spominja na pisanega metulja. 



Kar je veverica na gozdnem drevju, to je skalni plezalec na 

 gorskem pečevju: uren plezalec, živahna in nemirna žival. Pleza 

 vedno z glavo navzgor obrnjen. Z dolgimi in ostrimi krempeljci se 

 čvrsto oprijemlje skalovja. S perutnicami se pri plezanju sunkoma 

 odganja kakor žolna in šviga spretno po skalnati steni zdaj naravnost, 

 zdaj na levo, nato zopet na desno. Pri tem si išče po razpoklinah 

 in luknjah svojo hrano, ki obstoji iz raznovrstnega mrčesa (pajki, 

 žuželke in njih zalega i dr.). Za tak lov ima kaj pripraven jezik, ki 

 je posut z resastimi kaveljci in kakor pri žolni z dvema proznima 

 trakoma pritrjen na lobanjo, da ga po potrebi lahko prozi iz kljuna. 

 Za domovanje si izbere skalnato razpoko ali luknjo, kjer prespi noč, 

 ležeč na trebuhu in z naprej po tleh stegnjeno glavo. Tam tuđi gnezdi. 

 Gnezditev se prične maja, mladici so godni julija. Pozni mraz in sneg^ 

 pokončata mnogo mlađega zaroda. Zaradi tega in ker skalni plezalec 

 ni družabna ptica (samec in samica živita družno samo za časa 

 gnezditve in izreje mladičev, potem se družina razkropi), ni nikjer 

 posebno pogost. 



Med planinskimi pticami enake velikosti je skalni plezalec tako 

 značilna prikazen, da ga je teško zamenjati s kako drugo ptico. 

 Tipična je njegova silhueta. Rob kril je skoro okrogljast, tako da se 

 vidijo peruti nenavadno široke. Tuđi rdečina perutnice je še v večji 

 daljavi dobro vidna. 



Skalni plezalec je razširjen po Pirenejih, Alpah, Karpatih, Tatri 

 in na Balkanskem gorovju, nadalje po gorovju severne Afrike in Azije 



