42 



sive boje, na mjestima kao kod Glavaca, Sv. Petke i oko Drenova 

 klanca svjetliji, sa ulošcima svjetla dolomita, jasne su slojanosti, i to 

 u glavnom smjera NW-SO padajući prema NO, uz nekoje neznatne 

 otklone. Izgradjuju Strmac, Erderovu kosu, Bogavču, veliki dio Kre- 

 kovače i Letinačke kose spuštajući se odavle preko Golosmrka prema 

 Letinačkom polju, odakle prelaze prema Maloj Kapeli. Na ove vap- 

 nence naslanjaju se u okolišu Alina vrha, Araličina kuka prema 

 Dabru, kao i u okolišu Vrbovače, Klanca prema Dabru zona svjetlo 

 sivih dolomita, koji izgradjujući okoliš Dabra prelaze preko Sabor- 

 skoga, Babjeg potoka, Čudina klanca i Ljeskovca prema Plitvicama, 

 pak u opsegu ovoga raširenja postizavaju maksimum svoga razvoja. 

 Dolomiti ove brazde smjerom NW-SO a padaju prema NO pod 

 kutem od 6 — 36 stupanja, lističavo se Ijušte i vrlo se brzo troše. 

 Unutar ove dolomitne zone izmedju Klanca, Crna Vrha, Velikog 

 Surdupa, Okrugljaka, Kujače i Velikog vrha prostire se oširoko 

 krško Dabarsko Polje. U svom sjevero-zapadnom kutu ima 

 više što jačih što slabijih vrela, od kojih se osobito ističu Velo i 

 Malo vrelo, pak u istočnom dijelu vrelo Greda iz kojega po- 

 staje Jaruga potok. Ova vrela za vrijeme jakih oborina izbacuju 

 toliko vode, da poplave cijelo Dabarsko polje, pak isto i leži dobar 

 dio godine pod vodom uslijed česa i nosi taj poplavljeni dio ime 

 „Bare". Sjeverni dio polja t. zv. Gradsko polje nalazi se lijevo 

 od ceste Dabar — Jasenice, siromašnije je vodom, pak osim vrela 

 Vuj novac i periodičkog vrela Sitnik nema drugih stalnih vrela. 

 To je razlogom, da je taj dio polja sušji i manje plodan od dijela, 

 koji se nalazi južno rečene ceste. Velo i Malo vrelo posjeduje za 

 normalnog vodostaja toliko vode, da odmah na izlazu iz pukotine 

 tjeraju par mlinova. Po svom morfološkom obliku Dabarsko je polje 

 tipično krško polje, koje je nastalo usijedanjem, pak je od nepo- 

 srednoga okoliša niže za kojih 200—300 m. Gradsko polje i Bare 

 morfološki su zapravo jedna cjelina a dijeli ih samo vrlo niska do- 

 lomitna barijera, kojom prolazi cesta iz Dabra u Jesenice. Usijedanje 

 polja je na istočnoj i južnoj strani jače no na zapadnoj i sjevernoj, 

 tako da na sjeveru iznaša aps. visina 537 m, na istoku 515 m, na 

 zapadu 525 m a na jugu 510 m. Iz dosele rečenoga vidimo, da je 

 tendencija padanja baze polja u glavnom prema jugo-istoku, što je 

 i posve prirodno, budući tim smjerom teče pukotina uzduž koje je 

 nastalo usijedanje. Da i voda, koja se sabire na polju, gravitira prema 

 jugoistoku razlogom je uz navedenu pukotinu još i to, što se južni 

 dio jugo-istočnog ruba polja sastoji od debelo slojenih vrlo rasije- 

 Ijenih donjo krednih vapnenaca. Osim već napomenutih vrela dolazi 

 u istočnom dijelu više rigala, koji za vrijeme jakih oborina izbacuju 

 vodu u Dabarsko polje. Sva ova voda gubi se onda u nizu ponora 

 na južnoj strani polja t. j. prema vapnenom okolišu Velikog i Malog 

 Surdupa. Za vrijeme jakih oborina dolazi u Gradsko polje najviše 

 vode sa okoliša Kujače, Malog Lisca, Okrugljaka i Vratnika, koja se 

 slijeva u Klišćinu žlijebu, a iz ove u samo polje. Još mi je 

 ovdje spomenuti tri velike vrtače u okolišu Dabarskog polja, koje 

 imadu vode za vrijeme najjačih oborina u proljeću i jeseni. To je 

 sjevero-zapadno Dabarskog polja Durel sa aps. visinom od 727 m, 

 zatim jugo-istočno Veliki Surdup sa 525 m i Mali Surdup sa 647 m 

 aps. visine. Iz dosele rečenoga se vidi, da je bliži kao i dalji okoliš. 



