Miocenske naslage kod Gora prema taložinama od 



Rakosda. 



Piše: Fran Šuklje. 



U godini 1912 i 1913 proučavao sam starost goranskih vap- 

 nenaca, o kojima je prvi pisao Dr. Pilar u raspravi „Trećogorje i 

 podloga mu u Glinskom Pokupju" (Rad j. A. knj. XXV.) te sam tom 

 prigodom sabrao i lijepu zbirku okamenina, koja mi je omogućila, 

 da sam do sada još netočno određenu starost goranskih naslaga 

 mogao sigurno utvrditi, rečenim su naslagama pisali osim Pilara 

 još i drugi autori (Brusina Czekus) no i njihova istraživanja nijesu 

 unijela mnogo svjetla u pitanje, kakove su goranske naslage. Svoja 

 iztraživanja publicirao sam u „Prirodoslovnim iztraživanjima" što ih 

 izdaje Jug. Akademija pod natpisom „Gornjomiocenske naslage sela 

 Gore kraj Petrinje" (svez 4. str. 25. god. 1914.) 



Goranske se naslage prostiru 9 km na jugozapad od Petrinje. 

 Osobitu važnost valjalo mi je kod proučavanja obratiti u literaturi 

 poznatim goranskim vapnencima, koje je Pilar označio slatkovodnima, 

 te im je tako krivo odredio facies. Na temelju bogate faune uspjelo 

 mi je pouzdano dokazati, da goranski vapnenci pripadaju taložinama 

 brakične vode, te da nam predočuju morski zaliv, u koji su u sta- 

 novito doba uticale slatke vode te unašale u nj slatkovodnu i suho- 

 zemnu faunu. U goranskim vapnencima dominiraju brakični tipovi : 

 Tapes gregaria, Mactra podollca, Ervilia podolica. Cardiiim obsoletum, 

 Trocims podolicus, Cerithium nibiginosiun i Myti'lus minimus, a samo 

 zonalno i s mnogo manjim brojem oblika zastupani su slatkovodni 

 f ipovi : Melania Pilari, Planorbis cf. cornu i Planorbis sp ? pak su- 

 hozemni rodovi: Canipylea Gjalskiji, Campylea Pilnri, Zonites Gor- 

 janovići n. sp. Zonites gorensis n. sp. Zonites sp? Moju pozornost 

 pobudili su naročito oni suhozemni tipovi, koji su se približavali 

 rodu Helicida, a koje je Brusina označio i opredijeljio kao nove 

 rodove Helix Gjalskiji i Helix Pilari. (Brusina Iconographia mollus- 

 corum etc. Zagreb 1902. t. XXX. si. 1—3). Brusina nije nigdje ove 

 oblike opisao, nego im je dao samo ime, a i kasnije nisu nigdje 

 opisani. Isporedivanjem ovih oblika s recentnima, pak onda na te- 

 melju njihovih karakterističnih osebina, došao sam do zaključka, da 

 se ovi tipovi ne mogu svrstati u subgenus Helicogena. Velika splo- 

 štenost kučiće, koja je baš za ove oblike karakteristična, uz neke 

 druge važne značajke nalagala mi je, da ih uvrstim u subgenus 

 Campylea, pak sam ih pod imenima Campylea Gjalskiji i Campylea 

 Pilari u svojoj radnji i opisao. 



LT istoj radnji kušao sam goranske naslage usporediti s talo- 

 žinama Oeningena, Ulma i Kirchberga, kako je to bio učinio već i 



