47 



pokojni Pilar, no usporedbom sam došao do uvjerenja, da se go- 

 ransice naslage ne mogu identificirati s taložinama rečenih kotlina, 

 premda su sve te taložine vremenski jednake. Goranski su vapnenci 

 brakični, dok su taložine Oeningena, Ulma i Kirchberga slatkovodne. 



Upliv slatkih voda na brakične taložine poznat je pojav. Jedan 

 zanimiv primjer daju nam sarmatske naslage kod Rakosda u Ugarskoj. 

 Tu je sarmatsku faunu u god. 1912 opisao St. v. Gaal u radnji „Die 

 sarmatische Gastropodenfauna von Räkosd im Komitat Hunyad". 

 (Mitt. aus dem Jahrb. d. k. uug. geol. Reichanstah Bd. XVIII. str. 3.) 



Ova radnja dopala mi je ruku tek onda, kad je već moja ras- 

 prava goranskim vapnencima bila štampana — inače bi se na ove 

 vrlo zanimive sarmatske taložine, koje imadu mnogo sličnosti s na- 

 slagama u Gorama, svakako osvrnuo. — 



Sarmatske naslage Rakosda obiluju bogatom i tipičnom bra- 

 kičnom faunom, koja je zastupana po nekim rodovima i u goran- 

 skim vapnencima. Debele naslage (od 150 m) pješčenjaka, lapora i 

 gline dijeli autor u 10 različitih slojeva Slatkovodna i suhozemna 

 fauna vezana je na treći i peti sloj 



Treći sloj karakteriziraju velike valutice. koje prema gore pre- 

 laze u pijesak. Konglomerat je bogat brakičnom faunom, uz koju 

 nailazimo i na ostatke suhozemnih i slatkovodnih tipova. Zanimiva 

 je u tom sloju pojava, da prema vrhu u tom konglomeratu nalazimo 

 usku zonu glinastog pijeska samo sa morskim ostacima. Brakičnu 

 faunu zastupaju rodovi: Rissoa, Cerithiiim i Trochus, koje nalazimo 

 i u goranskim naslagama. Od kopnene faune spominjem rodove: 

 Galactochillus, Helix i Cyclostoma. Slatkovodna fauna nema nijednog 

 zajedničkog roda sa slatkovodnom faunom goranskih vapnenaca. 

 Peti sloj karakterizovan je pijeskom u debljini od 25 cm. U doljnjem 

 njegovom dijelu našao je autor veoma malo fosila (od velike česti 

 oblici Bulla dajo u kaireana Bast.) Najgorji dio tog sloja bogat je 

 naprotiv suhozemnom faunom, od koje spominjem samo one rodove, 

 koji se približavaju sličnim rodovima u Gorama i to: Galactochilliis 

 sarmaticum n. sp. Cyelostoma Kochl, n. sp. Cyelqstoma bisulcatum, 

 Ziet. Cyelostoma Szädeczkyl n. sp., Cyelostoma 'Schafarziki n. sp.. 

 Helix bohemica Bttg., Arhaeozonites semiplanus Reuss, Procampylea 

 Loczyi n. sp. i Procampylea sarmatica n.. sp. Rodovi Galactochillus, 

 Cyclostoma i Procampylea vezani su strogo na na najvišu zonu tog 

 sloja, dok su ostali oblici razdijeljeni više ili manje jednohčno. — 



Usporedimo li suhozemnu faunu sarmatskih naslaga u Räkosdu 

 s onom iz gora, naći ćemo zapravo samo jedan zajednički rod Cyelo- 

 stoma. Pripominjem pak, da je isti rod u naslagama Rakosda zastupan 

 s više različitih oblika i da se pojavljuje u dosta velikoj množini, 

 dok je u goranskim naslagama zastupan s vrlo malo i to loše sa- 

 čuvanih primjeraka, kojima mi nije uspjelo odrediti species. — Go- 

 ranskim rodovima Campylea Gjalskiji i Campylea Pilari približava se 

 po St. V. Gaalu označeni novi oblik Galactochillus sarmaticum n. sp. 

 Autor je pače voljan vjerovati, da je po Brusini označeni Helix Pilari 

 u (mojoj radnji Campylea Pilari) u istinu rod Galoctochillus. Prema 

 priloženim tablama Gaalovoj radnji vrlo je teško povući paralelu 

 između mojih oblika označenih kao Campylea i oblika iz Rakosda, 

 a to tim više, što su u goranskim vapnencima većinom sadržane 



