48 



kamene jezgre, te ima vrlo malo bolje sačuvanih primjeraka. Ipak mi 

 je uspjelo prema opisima autorovima kao i po slikama na priloženo] 

 tabli utvrditi neke značajne razlike između obiju oblika. Kućica 

 Galactochillus sarmaticum sastavljena je od 5 zavoja, koji su među- 

 sobno odijeljeni plitko utisnutim rubovima, dok je kućica Campylea 

 Pilari sastavljena od 4V2 zavoja sa duboko utisnutim rubovima. Vi- 

 sina kućica, kao i veći i manji promjer različni su u oba oblika i 

 dok je pupak u Galactochillus-a posvema pokriven, to je u goranskih 

 oblika Ijevkast, duboko ispupčan i tek neznatno prekriven donjim 

 krajem vanjskog ruba ušća. Prva tri zavoja goranskih oblika urešena 

 su krivuljastim, sad jačim sad slabijim rebrima, koja prelaze i na 

 donju stranu kućice, dok je kod oblika od Räkosda urešen samo 

 prvi zavoj finim i mnogostruko rastrganim rebrima. 



Svedeni zavoji, koji su odijeljeni duboko utisnutim rubovima, 

 značajna spljoštenost kućice, Ijevkast i duboko ispupčan pupak, koji 

 je samo neznatno prekriven, ures na svim zavojima kućice izuzev 

 embrijonalni zavoj, koso postavljeno ušće, zadnji zavoj koji je nešto 

 prema dolje okrenut — sve te karakteristike upućuju na to, da se 

 goranski oblici približuju više rodu Campylea, nego li po autoru 

 opisanom rodu Galactochillus. Konačni sud tome mogao bi se 

 ipak izreći tek onda, kad bi predležali originalni primjerci iz Räkosda. 

 Tom prilikom valja mi spomenuti još jednu značajnu činjenicu. Gaal 

 spominje u svojoj radnji Helix Pilari a citira i tablu XXX. iz Bru- 

 sinovog djela, na kojoj je otisnuta slika rečenog oblika, a ne spo- 

 minje nigdje Helix Gjalskiji, kojeg je slika otisnuta na istoj tabli 

 spomenutoga atlasa. Koji su razlozi, da autor mimoilazi baš ta] 

 oblik, koji mu je na tabli XXX. morao upasti u oči, a koji se po 

 svojim karakteristikama vrlo malo razlikuje od Helix-a Pilari, ne bih 

 znao reći, osim ako je držao, da Helix Gjalskiji ne spada u rod 

 Galactochillus. 



Rodovi Galactochillus i Campylea svakako su u vrlo blizom 

 srodstvu kako to dokazuje v. Gaal, te su se po svoj prilici kako to 

 primjećuje Pilsbry, razvili iz jednog zajedničkog oblika. 



Povučemo 11 paralelu između naslaga goranskih i onih kod 

 Räkosda jasno proizlazi, da su jedne i druge naslage brakičnog po- 

 rijetla, a po svoj prilici i iste starosti, samo valja naglasiti, da su 

 kopneni uplivi u sarmatskim taložinama Räkosda bili daleko veći, 

 nego li u Gorama. Dok je brakična fauna po svim faunističkim zo- 

 nama goranskih vapnenaca zastupana ogromnim mnoštvom oblika, 

 te se može govoriti tek o oslađivanju tog nekadanjeg morskog za- 

 liva, kad su unj uticale u stanovito vrijeme slatke vode i donosile 

 kopnenu i slatkovodnu faunu — to kod naslaga Räakosda nalazimo 

 čitav jedan sloj debeo 25 cm, koji imade posvema kopneni karakfer. 



