51 



1610. godine potuži se Ana Marija, udova Gregorijančeva kao 

 vlastnica medvedgradska proti nekiem gradjanom zagrebačkiem, što 

 su u njezinoj medvedskoj gori tražili i kopali zlatne i srebrne rude. 

 bez njezina znanja" i dozvolenja (Ibid. 72.). 



1613. godine načini Nikola Zrinjski ugovor sa zagrebačkim gra- 

 đanima Matijom Cinoborskim i Ivanom Siberom radi kopanja ruda u 

 gori Medvednici. Ivan Kukuljević u Dogođajima Medvedgrada (Arkiv 

 za povjesnicu jugoslavensku III. Str. 72. — 73.) govori o tome ovo: 

 „Nikola Zrinjski upotriebi prvi, nakoliko nam je poznato, zlatne i 

 srebrne rude medvedgradske gore na svoju korist. Godine naime 1613. 

 načini on u ime svoje i žene si Ane Nadaždove i brata svog Jurja 

 Zrinjskog pismeni ugovor s gradjani zagrebačkiem Matijom Jurjom 

 Cinoborskiem i Ivanom Siberom radi kopanja rudah medvedgradskieh 

 pod sliedećiem uvjeti: 



1. Da rečeni gradjani mogu po čitavoj medvedskoj gori tra- 

 žiti i kopati rude . . . 



2. Da rečeni gradjani sve potrebito gradivo za gradjenje kolibah 

 i za žganje i palenje rudah mogu uzimati izgore medvedske . . . 



Ovaj ugovor podnesen je posije deset godinah kralju Ferdi- 

 nandu II. na potvfdjenje, koji ga dne 8. Kolovoza 1622. doista po- 

 tvrdi ..." 



Nemajući kod ruke originalnoga teksta tih isprava donosim 

 pričanje Kukuljevićevo. Očito je međutim, da Kukuljevićeva gora 

 medvedska i medvedgradska nije ništa drugo, nego mons Medve- 

 dnica latinskih izvora. 



1670. godine štampao je u Grazu Juraj Habdelić Dictionar ili 

 recsi szlovenszke szveksega ukup zebrane u red i diacskemi szlah- 

 kotene. Na strani 14 b toga rječnika čitamo „Medvednicza gora 

 Mons Ursin us". 



Počevši od konca 17. vijeka uz latinske izvore, u kojima se 

 spominje gora Medvednica imamo još i hrvatske. To su zapisnici o 

 parnicama protiv vještica i tu doznajemo, da je gora Medvednica u 

 narodnom vjerovanju bila ročište vještica i zlih duhova. Ti nam za- 

 pisnici ne pružaju samo ime gore u hrvatskom jeziku, nego su 

 to, a to je još važnije, iskazi prostoga okolnoga stanovništva te su 

 očit dokaz, da je ime gore Medvednice bilo ne samo u ustima pro- 

 stoga naroda, nego da je gora s tim svojim imenom zahvatila du- 

 boko u narodni život i vjerovanje. 



1699. godine 4. ožujka u Zagrebu. Torturalno preslušanje Ka- 

 tarine Tinodi Vaidovke „. . . I veli, da je došla na križeputje pri špi- 

 talu varoškom i da se je onder veter zvil i onde ju jesu vuzele i 

 onak su ju na goru odnesle na Medvednicu. Potlam se je na 

 jedno dve lette vragu zapisala na gori Medvednici" (Bojničić: Ne- 

 izdane isprave o progonu vještica u Hrvatskoj. Vjesnik zem. arkiva 

 V. Str. 4.). 



1699. godine 31. ožujka u Zagrebu. Torturalno preslušanje He- 

 lene Medvich ... I veli, da je vrag z njum barat imal, kada su jen- 

 krat na Medvednici bile." (Ibid. Str. 7.). 



1700. godine 19. travnja u Zagrebu. Torturalno preslušanje Mar- 

 garete Sraka „. . . Et quod praemissae complices suae in monte 

 Medved cum eadem fuerunt in conviviis (Ibid. Str. 240.) ... et 



