O jednom električnom termostatu. 



Od dr. Ivana Gjajc i Slobodana Branisavljevića. 



Grad Beograd nema ustrojstva gasa za osvetljenje. Prema tome 

 u laboratorijam.a termostati zagrevani gasom mogu se upotrebiti 

 samo ako laboratorija ima kakav aparat za proizvodnju gasa. Pa i 

 u tom slučaju takvi termostati nisu zgodni, naročito u biološkim 

 laboratorijama, gdje priroda istraživanja zahteva obično da termostat 

 radi danju i noću bez prekida, tako da je potrebno često navijati 

 aparat koji proizvodi gas i primoravati ga na neprekidan rad; a to 

 veći deo vremena jedino radi održavanja malašnoga žiška, koji greje 

 termostat. Pošto je u Fiziološkoj Laboratoriji Universiteta gasno 

 ustrojstvo ratom razoren-o, a radovi jednoga od nas dvojice zahtevaju 

 vrlo stalnu temparaturu, to smo udesili jedan termostat koji je za- 

 grevan gradskom električnom strujom. Istina je da se, za sada, ni 

 električnom strujom ne raspolaže celoga dana, već 12 časova otpri- 

 like,; ali to je za naše neke oglede dovoljno. 



Aparat koji ćemo sada ukratko opisati, radi na naše potpuno 

 zadovoljstvo. U granicama temperatura u kojima smo ga upotrebljavali 

 (25°— 40°), nije varirao više od 0-1°. Najzad aparat je tako proste 

 građe, da se može sagraditi sa tehničkim sredstvima kojima raspo- 

 laže svaka laboratorija, uz malu pripomoć spolja. 



U principu, naš aparat ne sadrži ničega novoga. Međutim u 

 jednom pogledu on ima preimućstvo nad drugim električnim termo- 

 statima za koje smo doznali^). U svih ovih, elektromagnet, koji pre- 

 kida struju koja greje aparat, snabdevan je strujom kakvoga elementa 

 (baterije). A to je velika nezgoda, kao što se je mogao uveriti prvi 

 od nas dvojice, koji je neko doba radio sa takvim termostatom: 

 elementi se brzo iscrpu kad moraju malo poduže raditi bez prekida, 

 tako da aparat postaje nepouzdan, a održavanje elemenata dangubno 

 je. Snabdevanje običnih elektromagneta jakom gradskom strujom 

 nemogućno je naročito stoga, što se pri prekidanju električnog kola 

 stvaraju jake varnice između žive' i platinske žice. Sagradivši jedan 

 elektromagnet velikog otpora sa žicom od nikolina, tako da gradska 

 struja od 110 volta daje 25 miliampera pri prolazu krozanj, mi smo 

 sveli varnice na najmanju meru: one su jedva vidljive i znatno sla- 

 bije čak i od varnica što daju dva Leclancheova elementa. Verovatno 

 da je pre nas kogod upotrebio to sredstvo za regulisanje termostata 

 istom strujom koja ga i zagreva, ali mi ga nismo našli zabeleženo, 

 u koliko nam je literatura bila pristupačna^). 



') MüUer-Pouillets. Lehrbuch der Physik u. Meteorologie (1907.) III. 140. 

 Ostwald-Luther. Physico-chemische Messungen (1902) 95. 



') U električnim termostatima po Ostwaldu najnoviji Zellerovi prekidači 

 funkcionišu pomoću elemenata. 



