73 



Izvještaj nadzornoga odlora: 



Ovime izjavljujemo, da smo predloženu nam razmjeru pregledali, sa knji- 

 gama sravnili i u potpunom suglasju pronašli. 



U Zagrebu dne 27. veljače 1920. 



A. pl. Mihalić, v. r. Veljko Tomić, v. r. 



Pošto su pročitani svi izvještaji, pita predsjednik glavnu skupštinu, 

 da li podijeljuje apsolutorij upravnom odboru. (Skupština podijeljuje apsolutorij.) 



4. Prelazimo na sljedeću točku dnevnog reda: izbor jednog odbornika. Kako je 

 već istaknuto u tajničkom izvještaju, odbor kooptirao je prof. Urbanija, pa 

 pitam slavnu skupštinu da li je s time suglasna i da li izabire članom od- 

 bora prof Urbanija? (Prima se.) 



5. Konačno pitam imade li tko od gg. članova kakav piijedlog ili možda iznijeti 

 nešto u korist društva. 



Član dr. A. Langhoff er: Bilo je govora o zvjezdarnici, pa pitam, da li 

 imade današnja skupština da o tome raspravlja ili da što zaključi. 



ür. Tucan: Danas nije stvar još gotova. Ako dođe i kad dođe do toga 

 trebat će sazvati izvanrednu skupštinu da o tome odluči, jer takovu stvar ne 

 može odbor da sam riješi. Spomenuo sam već, da su braća naša prirodoslovci 

 iz Beograda i Ljubljane imali doći na današnju skupštinu, ali su zapriječeni. 

 Bio bi to važan dogođaj u prirodoslovnom društvu radi toga, što bi proširio 

 rad prirodoslovnog društva onako, kako nas upućuju društvena pravila, koja su 

 stvorena kad naše države još nije bilo. Pravila kažu, da je svrlia i dužnost 

 društva istraživati prirodne prilike čitavog slavenskog juga. Danas se to samo 

 po sebi razumije, jer se taj slavenski jug nalazi u našoj državi, pa kanimo da 

 naš rad proširimo na cijeli narod. Prema programu imali smo danas s braćom 

 iz Beograda i Ljubljane da dogovorimo i spremimo izlet u najjužnije krajeve 

 naše domovine, u krajeve Dojranskog jezera. To ne bi bio izlet sličan našim 

 izletima u zagrebačku okolicu ili onome na Plitvička jezera, kamo su išli naši 

 članovi, da se upoznaju s prirodnim naukama. Taj bi izlet imao naučnu zadaću. 

 Mi smo imali, da se posavjetujemo o naučnom istraživanju u onom kraju i u 

 svim granama prirodnih nauka. Istraživanja imala bi biti mineraloška, geološka, 

 botanička, kemijska i t. d. 



Ako to danas nismo mogli, da na skupštini zaključimo, možda će nam se 

 dati prilika da do maja, ali svakako još prije ljeta ovdje u Zagrebu održimo sa- 

 stanak jugoslavenskih prirodnjaka, na kojem ćemo dogovoriti, kako ćemo kre- 

 nuti na istraživanje. Htjeli smo, da i na taj način manifestiramo narodno jedin- 

 stvo, koje je hrvatsko Prirodoslovno društvo od prvog početka do danas vazda 

 manifestiralo. 



Društvo osnovano je godine 1887. i već toga dana stavlja u svoj program, 

 da je društvo jugoslavensko, te je oko sebe okupilo sve jugoslavenske priro- 

 dnjake. Ako listate po „Glasniku" vidit ćete, kako se okupljaju oko Prirodoslov- 

 nog društva i Slovenci i Srbi, dapače u ono doba, dok se nije dogodila ona 

 sramota bratske izdaje, i Bugari. Ta veza između nas, Ljubljane i Beograda 

 ostala je do danas i ne treba ništa drugo, nego ono što su osnivači i naši uči- 

 telji učinili, da mi kao učenici njihovi prigrlimo i zajednički rad dalje nastavimo. 

 To satp imao da izvjestim o budućem radu Prirodoslovnog društva. 



Član dr. D. Plavšić: Poštovane gospođe i gospodo! Nisam jdošao na 

 ovu skupštinu s nakanom da govorim, ali na koncu naše skupštine os ećam, da 

 moram nešto reći i da se tako ne možemo razići. Mi smo čuli izvješće o radu 

 društva, čuli smo riječi g. predsjednika o intencijama, koje društvo vode i prema 

 tome imademo sliku golemog i ustrajnog rada. Gospodo, prema ovome, što smo 

 čuli, možemo da ustanovimo, da je rad društva ne samo u materijalnom, nego 

 i u moralnom pogledu posvema uspio i da je naše društvo postalo jedan stup 

 kulturnog razvića našega naroda. Naše je društvo jedan primjer privatne ini- 

 cijative. Kod nas je običaj, da se sve očekuje od odgovornih faktora, od vlade, 

 a prilike su takove, da bi se najviše moglo učiniti privatnom inicijativom, kako 

 to dokazuje rad našega društva. Gospodo, taj rad je golem i iziskuje mnogo 

 truda, a obavljaju ga funkcijonan našeg društva iz puke ljubavi za svetu stvar 

 i želje da pridonesu nešto za razvitak našeg naroda ne tražeći nagrade, časti 

 ni pohvale. 



Držim, da se ne možemo razići, a da ne damo izražaj zadovoljstva nad 

 uspjehom i ne kažemo odbornicima društva iskrenu hvalu, koju u punoj mjeri 

 zaslužuju. 



Glasnik luv. prirodoslovnog društva. 6 



