37 



Ločike (2107 m), Treskavlca (2024 m), bezimena kota (1940 m), 

 Tikva (1&79 m), Sikira (1690 m), Luka (1950 m), Zecplanina sa Smi- 

 Ijevom kosom (1872 m) i Zečevom glavom (1766 m), dok su se od 

 toga masiva nekako kao odvojili na sjevero-iztok Matorac (1939 m) 

 sa Grohotom i Grudom a na jugo-zapad Vitruša (1911 m), premda 

 i jedan i drugi vrh pripada Vranjičinom masivu. Jednako se i Zec- 

 planina, sve da i nosi posebno planinsko ime, računa k tome ma- 

 sivu. Glavni smjer Vranjičinoga masiva na jednom je samo mjestu 

 znatnije prekinut i to u Krstaču. U njemu naime lomi taj smjer kosa, 

 koja se u duljini od skoro tri kilometra upopriečila od juga na sjever 

 tako, da tim nastaje kao neki planinski čvor, krst, odakle, držim, 

 da je i ime Krstac ovomu vrhuncu u Vranjici. 



Najviši svoj izpon ima Vranjica planina u Nadkrstacu (2112 m). 

 Zanimivo je međutim, da taj vrh nije po specijalnoj karti (1:75.000) 

 triangulovan, dok to jesu njegovi susjedi i Biela Gromila i Krstac, 

 pa Ločike i mnogi drugi. Dapače taj vrh nema na spomenutoj karti 

 ni svoga imena, tako da u botaničkoj literaturi obćenito, a i inače 

 po drugim kartama, bilježe kao najviši vrhunac Ločike, koje to nisu, 

 jer su za 5 metara niže. Kako se je to dogodilo, neznam. Ja sam 

 za ime Nadkrstac saznao slučajno u mineraloškom institutu, gdje su 

 mi pokazali radnju Fridricha Katzera,^) koji taj vrh zove Nad- 

 krstac. Da li ga je čuo od puka ili sam skovao nije mi poznato, 

 ali ime Nadkrstac svakako odgovara njegovom mjestu i visini prama 

 Krstaču. 



Kada sam kod specijalne karte, još nešto. Između Tikve i Si- 

 kire ubilježen je na karti Štit (1861 m). Ovaj podatak, odnosno ovo 

 ime ne stoji. Za ovo ime na tom mjestu nitko ne zna. Upitao sam 

 se kod više ljudi, pastira, ali svaki me je od njih, kao što i moj 

 vodič, čudno i ^smiešeći se gledao, kada sam taj vrh, pozivajući se 

 na kartu, zvao Štitom. Njima je taj vrh zajedno sa vrhom od 1979 m 

 samo Tikva, dočim su mi svi kao Štit pokazali i označili vrhunac, 

 koji se nalazi 10 od^ prilike kilometara zračne linije, skroz točno na 

 sjever od Tikve, u Štit planini, koja također pripada k Vranjici, 

 i koji je vrhunac isto na karti označen kao Štit (1780 m). 



SUčno je i sa Kosom na sjever od prokoškoga jezera. Karta 

 ju imenuje „Smiljevačkom Kosom", dočim ju tamošnji pastiri zovu 

 „Milankovom Kosom*. Ovako ju zovem i ja u svojoj radnji, 

 jer se pod tim imenom ne može zamieniti sa SmJljevom Kosom u 

 Zecplanini. 



Kako sam spomenuo, izhodište mojih izleta imala je biti Foj- 

 nica, pristao gradić sa muslimanskim i katoličkim žiteljstvom, koja 

 je baš podno Matorca. Visina nad morem 584 m. Cilj pako sabi- 

 ranje i izpitivanje flore u alpskom kraju Vranjičinoga masiva i 

 to samo phanerogamske. Time sam dakako znatno suzio gra- 

 nice područja svomu radu, ali drugačije poradi odmjerenoga vremena 

 nisam ni mogao a ni htjeo. Ovo iztičem, da se bolje uzmogne ocie- 

 niti i prosuditi sabrani biljni materijal. 



Šumoviti kraj Vranjičinoga masiva izpinje se od prilike po- 

 prečno do visine od 1700 m. Glavne su mu sastojine Betula alba 



*) „Die Eisenerzlagerstätten Bosniens und der Herzegovina" p. 202. — 

 Wien 1910. 



