Prinove Muzeja Srpske Zemlje. 



Od P. S. Pavlovića. 



Zahvaljujući predusretljivoj pažnji i iskrenoj gostoljubivosti Glasnilta 

 hrvatskog prirodoslovnog društva, jestastvenički muzej u Beogradu 

 može, pod gornjim naslovom, da nastavi — slično ranijim nekim svojim izda- 

 njima — objavljivanje beležaka o flori, fauni i gei, koje mogu poslužiti kao 

 prilog za poznavanje raznih srpskih krajeva u tom pogledu. Ove prethodne za- 

 beleške, osim toga, biće i zgodan putokaz za stručiij.ike, koji bi hteli detaljnije 

 raditi ovu ili onu grupu životinja, biljaka, ili izvesiie izumrle predstavnike flore 

 ili faune, što se u ovim Prinovama pominju. 



Muzej za sad objavi uje samo četiri priloščića, jer je sve osoblje njegovo 

 još upućeno na sređivanje zaostalog materijala, posle trogodišnje neprijateljske 

 okupacije, koja je i Muzej znatno oštetila u svima udeljcima njegovim. Docnije 

 Ć8 oni, uprava se muzejska nada, biti i obilniji i raznostručniji. 



1. Jedan interesantan trihopter sa Crnog Vrha. 



Maja meseca 1912. godine rado sam se odazvao prijateljskoj ponudi gg. 

 profesora S. Uroševića i Vlad. K. Petkovića, da sa njima zajedno učastvujem u 

 ekskurziji, koju su sa veiikoškolcima izvodili po jagodinskom Crnom Vrhu. 

 Poveo sam i preparatora Stojadinovića, koji je imao da se stara o prikupljanju 

 insekata i drugih faunističkih predmeta. 



8. maja put nas je naneo na vrelo Ladnik, koje je u mermeru i čija je 

 voda, kao što ime pokazuje, vrlo hladna. Mrežom sam, iz vode i mulja, izvadio 

 nekoliko komada pizidijuma, iimnea i dosta ljuštura, kako mi se na mestu uči- 

 nilo, nekog valvatodnog puža. Najveću količinu metnuo sam u Spiritus a gosp. 

 Stojadinoviću isrenuo pažnju: da nekoliko ljuštura stavi u vlažnu mahovinu (u 

 naročito pripremljenim kesicama), kako bi ih žive doneli u Muzej. 



Razmatrajući, po dolasku u Beograd, pod lupom ljušturu ovog valvatoi- 

 dnog puža, primetio sam, da ona nije homogena, već da je sastavljena od 

 kamenčića i raznih organskih delova, onako kao što sebi grade kućice friga- 

 nidske larve. Stvar je bila u brzo rešena. Kako, po povratku s puta, životinje 

 behu potopljene u svezu i hladnu vodu, obratih se razgledanju istih. Nekoliko 

 je primeraka ostalo u životu. Prvo što mi je palo u oči: bio je brz pokret 

 luštura. Pokretanje njihovo bilo je znatno brže, nego što se kreću vodeni ili 

 suvozemni puževi i pod najmanjim uvećanjem zapazio sam: da ljušture i nisu 

 mekušasne, već helikoidne kućice od insekata iz grupe Trichoptera. I doista 

 P. Stajnmanova rasprava') potvrdila je: da su ljušture nađene u vrelu Lad- 

 niku larve od Mak Lnh\anovog roda Helicopsyche. Da li je to vrsta H. sperota 

 Me. L. ili koja druga — stručnjak ima da kaže? 



Napomenuću još samo, da za pomenutu vrstu Štajnman veli, da je po- 

 znata iz oblasti Lugana u Švajcarskoj. Pojava njena severno od Alpa pod pi- 

 tanjem je. Isti je autor posmatrao pet eksemplara, koje su živele u tečnoj vodi — 

 ne na suvu ili u vlazi. Dve su mu larve živele 14 dana u vodi. — Revelier, 

 1860. godine, našao je u jednom planinskom potoku u Monte Ronezo na Korzici 

 60 ljuštura od helihopsihe, a ove po Mak Lahlanu čine vrstu H. Revelieri. 



2. Nova Valvata iz Nove Srbije. 



Odmah snize manastira Sv. Nikole, u blizini sela Šiševa, a u brdu na 

 desnoj obali reke Treske, najveće pritoke Vardarove, nalazi se lepo ozidan kla- 

 denac u kristalastom terenu. Iz njega ističe, u velikoj količini, bistra, laka i vrlo 



1) Paul Steinmann. Die Tierwelt der Gebirgsbäche. Eine faunistisch- 

 biologische Studie. (Extrait des .Annales de Biologie lacustre. Tom II., p. 66-67, 

 Fig. 1-5). ßruxelles 1907. 



