De i Norges arktiske Region fundne Lepidoptera. 185 



Forvingernes Grundfarve varierer fra askegraa til mørk sort- 

 graa, men har hos de fleste Individer et fremtrædende gul- 

 brunt Anstrøg, kun sjeldnere er Farven ren graa. Naar und- 

 tages de allermørkeste Individer er i Regelen alle Tegninger 

 særdeles tydeligt fremtrædende. Saaledes begrændses begge 

 de takkede sorte Tverlinier over Midten meget skarpt ved 

 lysere Farve, den indre indad og den ydre udåd, ligesom og- 

 saa den bølgede Randlinie udåd ialm. viser sig tydelig af- 

 grændset. Af Pletterne i det mørkere farvede Diskfelt vise 

 enten begge sig lige tydelige eller det er snart den runde, 

 snart Nyrepletten, der viser sig mere eller mindre udvisket, 

 undertiden ogsaa begge i lige Grad vanskelige at skjelne. 

 Bagvingerne ere hos alle Expl.rer paa Oversiden ensfarvet 

 sorte med Undtagelse af den smale lyse Forkant, hvilket i 

 Forbindelse med den ligeledes meget mørkere farvede Under- 

 side synes at udgjøre den mest fremtrædende Forskjel fra 

 Labradorformen, da Forvingernes Tegning og Farve som 

 nævnt er temmelig varierende og Størrelsen bos den sidste 

 heller ikke er konstant. 



86. An. Quieta Hb. 



Stett. Ent. Zeit. 1861. 378. 



Fandtes temmelig hyppig paa Fjeldene i Alten Juli 1860 

 af Staudinger og Wocke. 26de Juni 1878 fangede jeg paa 

 Fjeldene lige op for Handelsstedet Russemark ved Kistrand, 

 Porsanger, 2 særdeles smukke og friske Expl.rer (6?) af 

 denne Art. Hiibners Fig. 485 har Udseonde af at være tåget 

 efter et temmelig affløiet Explr., thi det var først ved Hjælp 

 af et saadant, som jeg 6te Juli fangede ved Veiuæsbugten, at 

 jeg kunde identificere mine 2 første Expl.rer, hvis livlige og 

 smukke Farvetegning man intetsomhelst Begreb kan danne 

 sig om gjennem Hubners Figur, med denne. Guenée's Figur 



mine egne Stykker fra Finmarken, saaledes at altsaa Forskjellen i Stør- 

 relse i Labrador og i vore Lapmarker ikke viser sig at være konstant. 



