G. FALKENSTROM: STOCKHOLMSTRAKTENS VATTEN-COLEOPTERA. II 



emellan allehanda övergångar ävensom inkast av småvatten, 

 såväl i det fria som i parker, med en vegetation i och om 

 kring sig, vilken hellre hör hän under en sydligare bredd- 

 grad. — Arsklimatet är, som känt, relativt blitt, dock finnes 

 det inom områdets sankmarker gott om s. k. köldsträck, där 

 årets medeltemperatur ligger åtskilligt under den i övrigt 

 rådande. 



I betraktande av dessa växlande förhållanden är det lätt 

 förstått, att Stockholmstrakten jämväl kan uppvisa arter, som 

 förut endast äro kända från antingen de södra eller de nord- 

 ligare delarna av vårt land. 



I. Dytiscidae. 



Man torde — a priori — vara benägen anse, att Dytiscid- 

 faunan inom ett så litet område bör vara tämligen ensartad 

 från vatten till vatten särskilt i betraktande av den utmärkta 

 flygförmåga, som dessa insektformer besitta. Så är emellertid 

 icke förhållandet i verkligheten. Knappast mer än trenne 

 arter, nämligen Hydroporiderna erytJirocepJiahis och palustris 

 samt Gaiirodytes bipiistulatus. kunna sägas vara allestädes 

 närvarande. Det stora flertalet arter däremot markerar sig 

 ganska tydligt bundet till vissa vatten. Man är aldrig säker 

 pä att i närgränsande vatten, ej ens av till synes likvärdigt 

 slag, träffa samma arter. Sjöarna hava sina karaktärsformer, 

 småvattnen sina, lerslätternas vatten innehålla i huvudsak 

 andra arter än skogarnes myrvatten. Detta är sedan gam- 

 malt kända ting. Men att t. ex. småvatten intill varandra, 

 ytligt besett av samma slag, stundom uppvisa helt olika for- 

 mer vid samma fångsttillfälle, det är ett rön i fältet, som jag 

 sannerligen ej väntat mig. Jag skall tillåta mig att nämna 

 ett par exempel bland flera. 



I Lofons kronopark, ett skogsbestånd av huvudsakligen 

 äldre barrskog i bergig kuperad terräng med småvuxen bland- 

 skog i dälderna — alltså av den vanliga typen för våra trak- 

 ter — fanns i våras på en numera utdikad kärrmark i en liten 

 grop Hydroporus brevis. I gropen var vid tillfället föga vat- 

 ten, endast ett par decimeter djupt. På själva fångstplatsen 



