o. lundblad: anteckningar om vara vattenhemipterer. 155 



benägen att dela samma åsikt. ^ Även enligt HCEBER (1905 

 p. 161) bör boldi antagligen strykas. Vad sodalis beträfiar 

 delar jag fullständigt Saunder's åsikt. Även Sahlberg 

 uttalade (1875 p. 284 noten) den meningen, att sodalis, lik- 

 som även intermedia J. Sa H LB., 

 skulle vid närmare undersök- 

 ning möjligen kunna visa sig 

 blott vara former av prœiista. 

 C. sodalis är en nordlig, från 

 soda (och från huvudformen) 

 ej skarpt avgränsad, måhända 

 ljusare och något mindre varie- 

 tet. Att så förhäller sig även 

 med xvollastoni (Dgl. Sc), vilken 

 f. ö. kanske ej ens kan upprätt- 

 hållas gentemot sodalis (som den 

 synes stå närmast?^), är intet 

 tvivel underkastat; den är ännu 

 ej iakttagen hos oss, men an- 

 föres av Sahlberg från Finland 

 (1875 p. 284 och 1920 p. 203). 

 Om den skotska caledonica KiRK. 

 (= contata Dgl. Sc. non FiEB.) 



Fig. 2. Den mer eller mindre 

 starkt utbredda svartteckningen 

 å baktarserna av a) Callicorixa 

 ■prccitsta, b) C. socia, c) C. sodalis 

 och d) C. wollastoiti. 



* Alla av KiRKALDY granskade brittiska exemplar av ^sodalis« visade 

 sig tillhöra prœitsfa (Kirkaldy 1. c). Det är sålunda möjligt, att K. ej 

 sett exemplar av sodalis. I så fall skulle naturligtvis hans uttalande för 

 identiteten av de båda formerna icke vara av positiv betydelse. 



- 1 tarserna överensstämmer den nära med jö^/ö/zj (Buchanan White 

 1873 — 1874 p. 76, Douglas & Scott 1869 — 1870 pp. 243 — 246), men skiljer 

 sig från denna och övriga former genom att de ljusa teckningarna på 

 hemielvtra äro mycket otvdliga, knappast skönjbara (Douglas & Scott 

 186) p. 603, Sahlberg 1875 p. 284). C. 7vollastoni, som av Oshaklx 

 (1. c.) och Sahlberg (1920 p. 203) uppföres som varietet zw praatsta, upp- 

 tages ej av Kirkaldy (1906), vilken ej heller omnämner socia som brittisk 

 (han upptager blott prceusfa, sodalis, boldi, caledonica och conciima). 

 Huvudsakliga skillnaden mellan prœusta, socia, luollastoni och sodalis 

 ligger i den svarta fläcken å första tarsledens spets, vilken karaktär jag 

 sökt åskådliggöra å bifogade figur. Övergångar förekomma likväl, och 

 man finner ofta individ, som ej säkert kunna placeras. Det blir under 

 sådana förhållanden en smaksak, vart man vill föra dem. Detta gäller t. ex. 

 vissa av mina ovan anförda exemplar. C. icollastofii har jag aldrig sett. 



