lyo ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT I 92 2. 



jag nämligen granskat större delen av JOHANSON 's Corixa- 

 samling och genom därur via E. Sellman erhållna exemplar — 

 såsom jag här i parentes kan framhålla — kom att intressera 

 mig för dessa intressanta djur. Johanson's vcrnicosa från 

 Västmanland äro emellertid ingenting annat än distincta. 

 Dessutom sitter i Riksmuseets samlingar ett exemplar be- 

 tecknat som >^geblej-i>> och taget av JoilANSON i Västmanland. 

 Detta, som jag haft till granskning, har befunnits vara en 

 tydlig distincta. Enda skillnaden, som jag nwjligcn skulle 

 kunna finna mellan distincta och vcrnicosa, ligger däri, att 

 hemielytras gula teckningar hos den senare kanske äro mera 

 regelbundna, d. v. s. icke så avbrutna. Detta är emellertid 

 en synnerligen variabel karaktär, ej blott hos denna utan även 

 hos åtskilliga andra Corixa ■a.xX.^x . Jag kan därför ej tillmäta 

 den den ringaste betydelse. I strukturkaraktärerna, som ju 

 äro betydligt viktigare ur systematisk synpunkt, härska så 

 vitt jag kan se full överensstämmelse. Hannens påla är lika- 

 dant byggd hos båda. Jag har även undersökt strigiln, utan 

 att där kunna finna minsta olikhet. Detta gäller såväl mina 

 egna som Riksmuseets »^^/^/rrz» -exemplar. Det senare har 

 t. o. m. rätt irreguljära, avbrutna teckningar och strigiln upp- 

 visar cirka 6 strior.^ 



Den av Sahlberg (1920) angivna utbredningen av de 

 båda arterna i Finland- Ryssland talar ej heller mot min åsikt 

 rörande identiteten, utan låter sig utmärkt förenas härmed. 

 A. distincta går nämligen till Nuortijärvi på Kolahalvön (68° 

 40' n. br.), A. vcrnicosa till Kantalaks på Kolas sydkust vid 

 Vita Havets nordvästra vik [6"]° 40' n. br.) och Tschapoma, 

 ävenledes liggande vid Vita Havet på Kolas sydkust (cirka 

 66"" \d n. br.). 



' Då exemplaret ej far dissekeras, har jag ej fullt säkert kunnat räkna 

 striorna men kan med bestämdhet påstå, att de ej äro färre än 5 ocli 

 flera än 7. 



(Forts.) 



