Våra Cinxiarsericomyiajarter. 



Av 

 O. Ringdahl. 



Sedan gammalt äro de bada Sc'n'tOfuymartevna. borealis 

 och lappona väl kända för alla dipterologer. De höra ju 

 också till våra största och vackraste tvåvingar. 



Ganska oväntad var upptäckten av en ny art i Lapp- 

 land, vilken beskrevs av Schirmer i Wiener ent. Zeitung 191 3 

 under namnet arctica. Under vistelse i Abisko sommaren 

 1918 fann jag i juli i ef ex. av denna art vid några vatten- 

 hålor helt nära Naturvetenskapliga stationen. Bland de få 

 ex. av Sericomyia jag där infångade, befinner sig märkligt 

 nog I ef ex. av ännu en annan art. Under den gångna 

 sommaren befann jag mig åter i samma trakt och efter- 

 spanade då dessa båda med stor sannolikhet arktiska arter 

 och lyckades finna 3 ef -ex. av den senare men ej arctica. 



I Horae Societatis Entomologicae Rossicae 1874 har 

 Portschinsky beskrivit en art, nigra, från Irkut.sk, och då 

 många s. k. sibiriska arter äro funna i norra Lappland, var 

 det en möjlighet, att de lapska ex. kunde tillhöra denna art. 

 Beskrivningen av nigra passar dock ej till alla delar in. Så 

 skall denna, vilken beskrevs efter $-ex., ha 4 band på bak- 

 kroppen, under det den nyfunna liksom lappona endast har 

 tre. Honan till den nya arten är visserligen ej känd, men 

 båda könen hos lappona ha tre band. Till utseendet erinrar 

 arten om såväl borealis som lappona och är liksom ett mellan- 

 ting av båda, och har jag därför för densamma valt namnet 

 intermedia. Den är i storlek som borealis och har som denna 



