LITTERATUR ICI 



lasgge den, hvor den uden at vasre i Kontakt med Landets pri- 

 mœre Naturforhold vil indfore inaegtige Industrier, som ikke er 

 baseret paa Landets egen Produktion, vil danne agerdyrkende 

 Lande om til industridrivende, späende Landets Kraftkilder over 

 Evne og ude fra tilfore nye, der ikke kan udnyttes uden ved at 

 g0re Void paa de primaere Naturforhold, kan den vel i nogle 

 Generationer skabe de store, skarpt lokaliserede Formuer, for 

 visse Samfundslag gore Livet lettere, men lykkeligere ikke i 

 Laengden for noget». Förf. menar nu, att en riktigare upp- 

 skattning av de biologiska vetenskaperna och värdesättning av 

 naturen såsom lyckokälla skulle kunna råda bot för de av indu- 

 strialismen framkallade missförhållandena i samhället. Att svå- 

 righeterna härvidlag äro stora tvivlar nog ingen på, allraminst 

 förf. själv. Ty det är ofta vanskligt att råda bot, där ett all- 

 varligt fel uppstått och fått gripa omkring sig. Men ingen tvivlar 

 heller på förf:s uppriktiga vilja och tillförsikt, då han anvisar 

 vägen till rättelse, en väg, som kanske även i vårt land borde 

 uppmärksammas, icke endast av den stora arbetarklassen utan 

 också av dem, som göra anspråk på den högsta bildningen: att 

 för det första visa respekt för det rent vetenskapliga arbetet och 

 med alla medel hjälpa det framåt i stället för att småsint hämma 

 det, samt för det andra att i de vidaste kretsar utbreda kärleken 

 till naturen. Det senare är ju naturforskarnas särskilda mission, 

 och jag ber att få sluta med ett par ord av förf. själv: »En 

 Forskers Liv er som Regel et stille Liv; i den Tid af hans Liv, 

 hvorom der har vaeret mest stille, er han som oftest naaet hojest. 

 Hans Träng til at virke vertikalt gennem Tiderne, saa höjt og 

 saa dybt som muligt, er ofte större end Trangen til i det Tids- 

 interval, han lever, at virke saa vidt og saa langt, hans Evner 

 tillader ham. 0nsket om at traede i Förbindelse med det Sam- 

 fund, hvoraf han lever, er ikke stort, og er hans Tid og hans 

 Samfund sundt, er dertil intet at sige. Er dette derimod ikke 

 Tilfaeldet, gennemgaar det Samfund, hvori han virker, alvorlige 

 Kriser, stiller Sagen sig foriTientlig anderledes.» 



»Min Opfattelse af, at netop i de store Oplosningsperioder 

 har de biologiske Videnskaber deres ganske saerlige, samfunds- 

 bevarende Betydning, kan naeppe siges at vasre selvindlysende 

 for alle; men paa den anden Side er det netop denne Opfattelse, 

 hvorpaa dette lille Arbejde oprindelig er opbygget.» »Da er 

 det, at netop de, der behersker disse Omraader, maa bidrage 

 deres Skaerv og gennem öget Naturerkendelse angive de Veje, 

 der, som de af egen Erfaring bor vide, forer ind im od större 

 Tilfredshed, öget Sundhed og öget Livslykke.» — Det är en stor 

 naturälskare, som i dessa ord förkunnat en del av sin religion. 



O. Ltindhlad. 



