22 ENTOMOLOGISK TIDSKRIFT 1914. 
tar framom nämnda fläck; tvärlinjerna äro dubbla, mörkare, 
fyllda med grundfärgen; ring- och njurfläckarna blågråa, gul- 
kantade, mycket tydliga; tappfläcken stor, svartkantad, fylld 
med mörkgrätt, vilken färg, ehuru något ljusare, även upp- 
tar fältet 1 b från roten till yttre tvärlinjen; i framkanten 
av sagda fält, innanför tappfläcken, star ett grönsvart Jangs- 
streck, som inåt når intill den ofullständiga rottvärlinjen; en 
kilformig fläck innanför ringfläcken och fältet mellan ring- 
och njurfläckarna äro likaledes grönsvarta; utanför ringfläc- 
ken befinner sig en stor, trekantig, grönaktigt brun skugg- 
fläck, med njurfläcken till bas, framkanten till sida och med 
spetsen nående till våglinjens utgångspunkt vid framkanten. 
Våglinjen är fin, sammanhängande, vid ribban 7 med en in- 
gående vinkel, av grundens ljusa färg, men på insidan smalt 
mörkskuggad; utkantsfältet är mörkt gråbrunt, med otydliga 
trekantiga svarta kantfläckar mellans ribbornas ändpunkter. 
Fransarna äro bruna och delas av en otydlig, fin, ljus linje. 
Bakvingen är gulgrå med mörkare utkantsfält, månfläck och 
ribbor, dess fransar vita med bred, brun delningslinje. An- 
tennerna med tofsiga pyramidtänder; analklaffarna långa, 
mycket smala, jämnbreda. 
Agrotis tritici, L. Av denna art har jag utom huvud- 
formen — mörkt gråbrun grundfärg, med ljus framkant och 
tydliga teckningar — erhållit: 
v. detorta, EV.: blekt gulbrun, med något ljusare fram- 
kant, teckningarna mer eller mindre tydliga; från Borgholm 
och Ottenby på Öland samt Hällekis i Västergötland; 
v. valligera, HAW.: rödbrun, utan ljus framkant, med 
tydliga tvärlinjer; en ¢ från Södertälje; 
v. vitta, HB.: skifferbrun med ljus framkant och mer 
eller mindre tydliga tvärlinjer; fran Vaxholm; samt 
v. obelisca, HB.: blekt skiffergra, utan ljus framkant, teck- 
ningarna otydliga; en ® från Spånga. 
Agrotis segetum, SCHIFF., v. subatratus, HAW. Av denna 
ganska avvikande varietet, svart, med en rad små ljusa fläc- 
kar pa våglinjens plats, fick jag en d på Rådmansö 1884 
och en 2 på Väddö 1890. 
Agrotis corticea, HB. Bland huvudformen är att märka 
en d från Vaxholm, som har den eljest hos denna art starkt 
